ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року	Львів	Справа № 460/10124/25 пров. № А/857/3066/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року про закриття провадження в частині позовних вимог, головуючий суддя – Борискін С.А., постановлена у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в Рівненській області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Рівненській області, що полягає у невиплаті поточної пенсії, а також недоотриманої пенсії, починаючи з 07.10.2009 року, на визначений банківський рахунок; зобов`язати ГУ ПФУ в Рівненській області здійснювати виплату поточної пенсії, включаючи суму недоотриманої пенсії з 07.10.2009 року, з урахуванням перерахунку та компенсацією втрати частини доходів, на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».
Позовна заява мотивована тим, що незважаючи на судові рішення в адміністративних справах №460/8138/20 і №460/2260/22, які набрали законної сили, а також наявність у відповідача реквізитів банківського рахунка, відкритого на ім`я ОСОБА_1 в АТ «Приватбанк», пенсійний орган не здійснив виплату належної позивачу пенсії за період з 07.10.2009 року. У зв`язку із відкриттям ОСОБА_1 нового банківського рахунка в АТ «Ощадбанк», 28.04.2025 року він звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про виплату позивачу пенсії на цей рахунок. Однак, відповідач відмовився вчиняти такі дії, посилаючись на припинення виплати позивачу пенсії з 01.05.2022 року. Таку відмову представник позивача вважав безпідставною та незаконною, оскільки остання суперечить зобов`язанням, установленим для пенсійного органу згаданими вище судовими рішеннями. При цьому стверджував, що всі фактичні обставини цієї справи не являються предметом спору між сторонами, оскільки більшість з них встановлено преюдиційним рішенням суду у справі №460/8138/20 та не потребують доказування.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року закрито провадження в адміністративній справі №460/10124/25 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 поточної та недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 року до 27.04.2025 року на визначений нею банківський рахунок, а також зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити ОСОБА_1 виплату поточної пенсії, включаючи суму недоотриманої пенсії, за період з 07.10.2009 року до 27.04.2025 року, з урахуванням перерахунку та компенсації втрати частини доходів, на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк».
Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповністю досліджені обставини справи, просить зазначену ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що позовні вимоги у цій справі не зводяться до примусового виконання судового рішення, а стосуються нового триваючого порушення прав позивача, а саме відмови ГУ ПФУ в Рівненській області виплачувати пенсію на визначений позивачем банківський рахунок в АТ «Ощадбанк», фактичної бездіяльності відповідача після подання заяви від 28.04.2025 року.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі в частині позовних вимог за період з 07.10.2009 року до 27.04.2025 року фактично спрямований на виконання інших судових рішень, а викладені в позовній заяві доводи представника позивача щодо протиправного неперерахування відповідачем пенсії позивачу за вказаний період на її банківський рахунок зводяться до незгоди сторони позивача із діями (бездіяльністю) пенсійного органу, вчиненими на виконання таких судових рішень.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Відповідно до пункту 2 цієї частини публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Пунктом 7 вказаної частини визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше особами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких однієї із сторін є суб`єкт владних повноважень, наділений можливістю владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.
Приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Таким чином нормами процесуального закону встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача належним чином виконати рішення суду.
Вказані правові норми мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі №580/3376/20.
Як слідує з матеріалів справи, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року в адміністративній справі №460/8138/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 року, визнано протиправними та скасовано рішення відповідача про відмову у поновленні пенсії позивачу від 10.04.2020 року №83/03.15-24 та від 31.08.2020 року №7381-7564/Г-03/8-1700/20; зобов`язано відповідача поновити виплату пенсії позивачу з 07.10.2009 року відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити виплату відповідної пенсії; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 08.11.2021 року у справі №460/8138/20 рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з проведенням компенсації втрати частини доходу та у вказаній частині ухвалено нове рішення, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснити нарахування і виплату відповідної пенсії з проведенням компенсації втрати частини доходу; в іншій частині рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 року залишено без змін.
Також, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 року в адміністративній справі №460/2269/22 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Рівненській області щодо відмови ОСОБА_1 виплачувати пенсію на визначений банківський рахунок; зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області виплачувати пенсію ОСОБА_1 на вказаний нею банківський рахунок в АТ «Приватбанк» № НОМЕР_2 .
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2023 року у цій справі апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Рівненській області задоволено частково; скасовано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04.01.2023 року у справі №460/2269/22 та закрито провадження у справі.
Спірні правовідносини у розглядуваній справі виникли у зв`язку із відмовою відповідача здійснювати виплату позивачу пенсії на інший (новий) банківський рахунок, визначений нею у заяві від 28.04.2025 року, яка подана представником позивача через портал електронних послуг Пенсійного фонду України.
Колегія суддів звертає увагу на те, що хоча позивач і вказує на те, що спірні правовідносини у цій справі виникли з інших підстав, проте позовні вимоги заявлені саме про неналежне виконання відповідачем рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24.02.2021 року та постанову Верховного Суду від 08.11.2021 року в адміністративній справі №460/8138/20.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Враховуючи, що для захисту порушених позивач має звернутись до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд попередньої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження в цій частині позовних вимог.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване судове рішення з додержанням норм права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2025 року про закриття провадження в частині позовних вимог у справі №460/10124/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич