РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Мукачево Справа №303/1571/26
2-а/303/30/26

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого – судді Кость В.В.
секретар судового засідання Кеменяш Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Мукачево адміністративну справу
за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )
до відповідача громадянина Народної республіки Бангладеш ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 
про затримання іноземця з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, 

За участю:
представника позивача – Соколовської Ю.О.;
відповідача -  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 );
перекладачів – (1) Варун І. П.,
(2)  ОСОБА_3 
ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до громадянина Народної республіки Бангладеш  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , про його затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України. 
Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що відповідач був виявлений та затриманий 21.02.2026 о 23.30 прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділу прикордонної служби «тип С» ІНФОРМАЦІЯ_3 на околиці населеного пункту Нижні Ворота (територія Мукачівського району Закарпатської області) у зв`язку з невиконанням відповідачем у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення.
За доводами позивача, своїми діями відповідач порушив вимоги частини п`ятої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та пункту 38 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, а саме перевищив строк перебування на території України на 17 днів, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Порушення іноземцями та особами без громадянства законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі – КУпАП).
Представник позивача, прийнявши участь у судовому розгляді справи, просила позов задоволити, посилаючись на його обґрунтованість поданими суду доказами.
Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. 

Заслухавши доводи та заперечення учасників сторін, дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

21.02.2026 о 23.30 в ході реалізації заходів щодо забезпечення правового режиму воєнного стану на околиці населеного пункту Нижні Ворота(територія Мукачівського району Закарпатської області) прикордонним нарядом «Контрольний пост» від відділу прикордонної служби «тип С» ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлений громадянин Народної Республіки Бангладеш - ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що виразилось у невиконанні ним у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, прийняте Тульчинським відділом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 07.01.2026 №0534/30/00020322 (наявна відмітка у паспортному документів громадянина Народної Республіки Бангладеш НОМЕР_2 , виданому 10.09.2023, DIP/DHAKA).
У переданому на розгляд суду позові позивач посилається на те, що своїми діями відповідач порушив вимоги частини п`ятої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та пункту 38 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, а саме перевищив строк перебування на території України на 17 днів, чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Порушення іноземцями та особами без громадянства законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі – КУпАП).
У відповідності до вимог статей 260, 263 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення. 
Поряд з цим, згідно відомостей, що містять в Єдиному державному демографічному реєстрі, відповідач документувався посвідкою на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 , видану 22.10.2025, орган видачі – 0503 (відділ з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області), яку 03.12.2025 було відкликано, проте, не вилучено. На момент затримання у іноземця вказаної вище посвідки на тимчасове проживання не виявлено, зі слів відповідача, він її загубив.
З огляду на вищезазначене, з урахуванням положення частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 24.02.2026 уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 прийнято рішення про примусове видворення відповідача за межі України.
По відношенню до фактичних обставин справи суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.
Відповідно до частини першої ст. 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили кримінальні, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону..
Згідно з частиною третьою статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону.
Частина п`ята статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, щоіноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Судом встановлено, що відповідач перебуває на території України незаконно, оскільки посвідка на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_3 , видану 22.10.2025 була відкликана, а також відповідачем не було виконано у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, прийняте Тульчинським відділом Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області від 07.01.2026 №0534/30/00020322, а тому, відповідач не має підстав для законного перебування на території України передбачених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».
Абзац перший частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.
Згідно з частиною третьою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.
Частина четверта статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» закріплює, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.
Відповідно до частини одинадцятої статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.
По відношенню до цього слід констатувати фактичну наявність підстав вважати щодо можливості ухилення відповідача від виконання рішення про його примусове видворення, враховуючи факт невиконання ним у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, та про необхідність затримання відповідача із поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. 
Отже, затримання відповідача не зважаючи на серйозність такого заходу, з огляду на встановлені судом фактичні обставини, є цілком виправданим та належним, тому як в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатніми для гарантування виконання такою особою певних обов`язків пов`язаних із залишенням території України. 
Беручи до уваги те, що відповідач знаходиться на території України без законних підстав та може ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення, з метою забезпечення його примусового видворення за межі території України, позов слід задовольнити та затримати відповідача з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, строком на шість місяців.
З урахуванням вищевказаних фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 288, 289, 373 Кодексу адміністративного судочинства України Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області, 

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.
2. Затримати громадянина Народної республіки Бангладеш  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України строком 6 (шість) місяців, а саме до 21.08.2026 (включно).
3. Копію рішення невідкладно видати учасникам справи.
4. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Позивач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).
Відповідач: громадянин Народної республіки Бангладеш  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце перебування: пункт тимчасового тримання НОМЕР_5 прикордонного загону ( АДРЕСА_1 ).

Суддя         В. В. Кость