Справа №: 148/3071/25 
Провадження № 2/148/350/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Дамчук О.О.,
за участю секретаря Носулько К.П.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в спрощеному порядку з повідомленням сторін в м. Тульчині цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем укладено два електронних договори, а саме: 05.09.2021 з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" про споживчий кредит № 3747448, 30.08.2021 з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" про надання позики № 75137244. 
В подальшому 27.01.2022 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" уклало договір факторингу №27/01/2022 відповідно до якого відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором позики № 75137244. 
Також 15.12.2021 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" уклало договір факторингу № 15/12-2021-22 відповідно до якого відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором про споживчий кредит № 3747448. 
У свою чергу, 10.01.2023 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклало договір факторингу №10-01/2023 відповідно до якого відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами про споживчий кредит № 3747448 та позики № 75137244 укладеними з відповідачем.
Зазначає, що станом на 03.12.2025 заборгованість за вказаними договорами відповідачем не погашено, проценти за користування кредитними коштами не сплачено, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договорами в сумі 49812,76 грн, яка складається зі суми заборгованості за договором № 3747448 від 05.09.2021 у розмірі 32100,00 грн: заборгованість за тілом кредиту – 4000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 27700,00 грн; за договором № 75137244 від 30.08.2021 у розмірі 17712,76 грн: заборгованість за тілом кредиту 5200,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги – 12417,60 грн, нараховані 3% річних – 11,96 грн, інфляційні збитки – 83,20 грн. Також просить стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн. 
У судові засідання призначені на 05.02.2026 та 04.03.2026 представниця позивача (а.с.81), будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце розгляду справи не з`явилася. У прохальній частині позовної заяви міститься вимога про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с.7 зворот). 
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
Відповідач ОСОБА_1 , який повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с.122, 126-128) у судові засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Заяви та клопотання про відкладення судового засідання на адресу суду від останнього не надходили. 
Зі згоди представниці позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, вважає позовну заяву підлягаючою частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).
Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.
Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
Судом встановлено, що 05.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про споживчий кредит № 3747448, відповідно до якого Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: Розмір кредиту 4000,00 грн; строк користування кредитом 30 днів, кінцевий термін повернення 05.10.2021; тип процентної ставки - фіксована. Процентна ставка у межах строку кредитування 1,25% відсоток від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, за виключенням погодженого сторонами періоду пролонгації на пільгових умовах (п.2.3.1.1 Договору), але не більше 60 днів строку пролонгації на стандартних (базових) умовах (п.2.3.1.2 Договору). Комісія за надання кредиту: 400,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 Договору). Укладення цього договору здійснюється Сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт, порядок укладення договору передбачений п.п.6.1-6.2 Договору. Кошти кредиту надаються Товариством шляхом переказу на Картковий рахунок (п.2.1 Договору). 
Перед надісланням на мобільний телефон зазначений відповідачем електронного одноразового ідентифікатору та підписанням договору Товариством було проведено ідентифікацію та верифікацію відповідача, що підтверджується візуальною відображеною в паперовому вигляді інформацією щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часту та дати таких дій (а.с.15, 20 зворот). 
Кошти кредиту були надані відповідачу Товариством відповідно до пункту 2.1 Договору, а саме кошти кредиту у розмірі 4000,00 грн були перераховані на банківський картковий рахунок відповідача, що підтверджується квитанцією № 8ed85402-4aea-4ef7-90bb-6f1392b69b67_637664617995474851 від 05/09/2021 (а.с.21).
Пунктом 3.2.6 Договору про споживчий кредит № 3747448 передбачено, що кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку цього Договору без згоди позичальника. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.7.1 Договору).
15.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 15/12-2021-22, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021 (а.с.39).
Відповідно до копій акту приймання-передавання Реєстру боржників від 15.12.2021 до договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 (а.с.48), копії реєстру боржників від 15.12.2021 до Договору факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 (а.с.49-51) та копії платіжного доручення № 313550011 від 20.12.2021, що підтверджує оплату за договором факторингу, передбачену п.7.1 Договору Факторингу (а.с.40 зворот), на підставі чого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» отримало право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021 у розмірі 17900,00 грн.
Пунктом 2.4 зазначеного договору факторингу передбачено, що за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. 
30.08.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір позики № 75137244 на умовах повернення позики в кінці строку позики, відповідно до якого Товариство надало відповідачу кредит у розмірі 5200,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: розмір кредиту 5200,00 грн; орієнтований строк повернення кредиту 30 днів з моменту отримання кредиту, дата повернення позики 29.09.2021; базова процентна ставка 1,99 %, фіксована; занижена процентна ставка% (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) 1,99 %; орієнтована реальна річна процентна ставка 29653,85%, орієнтована загальна вартість позики 8304,40 грн (п.2 Договору позики); проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики (п. 4 Договору).
Пунктом 3 Договору передбачено, що Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною.
Відповідно до п.п. 12-13 Договору вбачається, що цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6, 627 ЦК України.
Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Також ознайомилася на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ «MYCREDIT»), в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM (перша позика 0.01%)›› для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ «MYCREDIT»), розміщених за адресою https://mycredit.ua/ua/akcii/ (п. 5.1 Договору). До моменту підписання Договору вивчила цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі (п. 5.2 Договору). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Суд вважає Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в редакції від 12.08.2021 належним та допустимим доказом у відповідності до ч.5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» (в редакції на час укладення договору), оскільки пропозиція укласти електронний договір (оферта) включає умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Також, як вбачається з договору, відповідачу надавався безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в редакції від 12.08.2021, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Абзацом 3 ч.5 зазначеної статті передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Пунктами 7.12-7.16 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в редакції від 12.08.2021, з якими відповідач запевнив, що ознайомився до підписання договору позики передбачено, що у разі якщо в позичальника на дату закінчення строку позики наявна заборгованість за договором та позичальник не оформив пролонгацію, строк позики автоматично продовжується на один календарний день (автопролонгація), але не більше ніж на 90 днів поспіль (а.с.24-29). 
Кошти кредиту були перераховані відповідачу Товариством відповідно до умов договору № 75137244 від 30.08.2021 у розмірі 5200,00 грн на картку зазначену відповідачем під час оформлення кредитного договору, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК “ФІНЕКСПРЕС”» № КД-000083908/ТНПП від 11.11.2025 (а.с.30) та листом ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» № 11/11/25-55 від 11.11.2025 (а.с.31-32).
Пунктом 5.5 договором позики № 75137244 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) передбачено, що позичальник розуміє та погоджується, що у випадку неналежного виконання зобов`язань за Договором Позикодавець має право відступити право вимоги за Договором.
27.01.2022 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 27/01/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № 75137244 від 30.08.2021 (а.с.52-64).
Відповідно до копій актів приймання-передавання Реєстру боржників від 27.01.2022 до договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 (а.с.61 зворот-62), копії реєстру боржників від 27.01.2022 до Договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 (а.с.62 зворот-64) та копії платіжного доручення № 32465 від 27.01.2022, що підтверджує оплату за договором факторингу, передбачену п.7.1 Договору факторингу (а.с.61), на підставі чого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» отримало право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75137244 від 30.08.2021 у розмірі 17617,60 грн.
Пунктом 2.4 зазначеного договору факторингу передбачено, що за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається.
Пунктами 2.5 Договорів факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 та 27/01/2022 від 27.01.2022 передбачено, що фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.
Згідно договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», у тому числі за договором позики № 75137244 від 30.08.2021 та договором про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021 (а.с.64 зворот-80).
Відповідно до копії актів прийому передачі Реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.76 зворот-77), копії акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 (а.с.75-76), копії реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (а.с.7 зворот-80) ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» отримало право грошової вимоги до відповідача.
Із копії Реєстру Боржників від 10.01.2023 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 вбачається, що відповідач станом на дату відступлення права вимоги мав загальну заборгованість у розмірі 49812,76 грн (а.с.80), а саме: за договором про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021 у розмірі 32100,00 грн; за договором позики № 75137244 від 30.08.2021 у розмірі 17712,76 грн.
Враховуючи положення ст. ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач набув право вимоги за договором позики № 75137244 від 30.08.2021 та договором про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021.
Суд не погоджується зі збільшенням суми заборгованості за договором про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021 яка на дату відступлення прав вимоги за договором № 10-01/2023 від 10.01.2023 складає в загальній сумі 32100,00 грн, оскільки Договір Факторингу № 15/12-2021-22 був укладений 15.12.2021, а строк нарахування передбачених договором відсотків із урахуванням пролонгацій передбачених п.п.2.3.1.1-2.3.1.2 Договору про споживчий кредит закінчився 27.11.2021, тобто до укладення договору Факторингу, що унеможливлює нарахування процентів поза межами строку передбаченого договором, з урахуванням заборони нарахування процентів, пені та інших штрафних санкцій за невиконання зобов`язань, передбаченої п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Водночас п. 2.3 Договору Факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021, укладеного між первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» (Клієнт) та Фактором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передбачено, що за цим договором Клієнт відступає Факторові право грошової вимоги до Боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в Реєстрах Боржників. Відповідно до додатку № 1 до договору Факторингу № 15/12-2021-22 від 15.12.2021 - Реєстру боржників, убачається, що загальна сума заборгованості за договором про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021 складає 17900,00 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача.
Суд погоджується з позицією позивача щодо стягнення нарахованих 3% річних у розмірі 11,96 грн та інфляційних збитків у розмірі 83,20 за договором позики № 75137244 від 30.08.2021, оскільки відповідно до п. 2.3 Договору Факторингу № 22-02-2022 убачається, що з дати відступлення Прав Вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів позики. Враховуючи те, що строк дії договору закінчився з урахуванням п. 7.16 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а.с.27) 28.12.2021 тобто до введення у дію на території країни особливого режиму «Воєнного стану», а тому заборони застосування ст. 625 ЦК України щодо відповідальності за порушення грошового зобов`язання у період з 28.12.2021 по 24.02.2022 не існувало. Водночас Договір Факторингу між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» був укладений 27.01.2022, тобто за двадцять вісім днів до введення Указом Президента на території України воєнного стану, а тому відповідно до розрахунку проведеного судом (5200 х 3/100/365 х 28 =11,96) з відповідача підлягає стягненню 3% річних за договором позики № 75137244 від 30.08.2021 у розмірі 11,96 грн. Також з відповідача підлягає стягненню заборгованість з урахуванням індексу інфляції за лютий місяць 2022 року в розмірі 83,20 грн. 
Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законам; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року
по справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3-4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у різі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»). При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 року у справі №757/40395/20-ц, від 12.01.2021 року у справі №524/5556/19.
На підставі наведених вище правових норм, беручи до уваги те, що зазначені вище договори підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, наявність якого разом з електронним підписом первісного кредитору підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх, є доведеним факт укладення між сторонами електронних договорів позики № 75137244 від 30.08.2021 та надання споживчого кредиту № 3747448 від 05.09.2021, та про те, що позичальник всі умови договорів цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Таким чином, оскільки договір позики № 75137244 від 30.08.2021 та договір про надання споживчого кредиту № 3747448 від 05.09.2021, які підписані сторонами, є чинними, у встановленому законом порядку недійсними не визнавалися, тому вбачається, що між первісними кредиторами та відповідачем, як позичальником, виникли договірні відносини щодо користування позиковими коштами.
Таким чином, сторони укладених договорів № 75137244 від 30.08.2021 та № 3747448 від 05.09.2021 узгодили розмір кредиту/позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на вказаних у договорах умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України ПРОПОЗИЦІЮ укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього ДОГОВОРУ. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ПК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), які засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 12 ЦПК України передбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Із матеріалів справи вбачається, що факт отримання коштів відповідачем не заперечувався, однак, як встановлено у судовому засіданні відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов`язань та відповідних виплат на погашення позики та кредиту в строки передбачені договорами не здійснював. Згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові від 26 грудня 2019 року № 467/555/19 Верховний Суд, виснував, що «враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. 
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З огляду на зазначене, відповідач, підписанням договору позики № 75137244 від 30.08.2021, договору про надання споживчого кредиту № 3747448 від 05.09.2021 та всіх додатків до них на сайті позикодавців, шляхом введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, приєднавшись до Публічної пропозиції Позикодавців та отримавши кредитні кошти, висловив своє волевиявлення та підтвердив своє погодження з усіма умовами договорів, як прийнятними для нього. Про прийняття відповідачем усіх умов договору свідчить також те, що останній не скористався своїм правом, передбаченим ст. 15 ЗУ «Про споживче кредитування» та не відмовилася від його умов, що також передбачено п. 9 Договору позики № 75137244 від 30.08.2021 та п.п. 3.4.4-3.4.5 Договору про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору.
Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем договору позики № 75137244 від 30.08.2021 та договору про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за зазначеними вище договорами, до позивача по справі.
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики № 75137244 від 30.08.2021 та договором про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021 у строки передбачені договорами належним чином не виконував, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача підлягають частковому задоволенню у загальній сумі 35612,76 грн, а саме за договором позики № 75137244 від 30.08.2021 у розмірі 17712,76 грн: заборгованість за тілом кредиту 5200,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги – 12417,60 грн, нараховані 3% річних – 11,96 грн, інфляційні витрати - 83,20 грн та за договором про споживчий кредит № 3747448 від 05.09.2021 у розмірі 17900,00 грн: заборгованість за тілом кредиту - 4000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги – 13500,00 грн, заборгованість за одноразовою комісією за надання кредиту 400,00 грн.
Відповідно до пункту 6 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію Договору про надання правової допомоги з АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» № 01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с.86-89), копію заявки на надання юридичної допомоги № 2310 від 01.10.2025 (а.с.91), копію прайс-листа Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» (а.с.90), копію витягу з Акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 (а.с.91 зворот), а тому з урахуванням вимог ч.2 ст.141 та ст.137 ЦПК України суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача відшкодування витрат на правову допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 11438,92 грн (35612,76 х 16000/49812,76). Клопотань про зменшення суми витрат на правничу допомогу в порядку ч.5 ст. 137 ЦПК України від відповідача на адресу суду не надходило.
Згідно позиції ВС висловленої у Постанові КЦС ВС року по справі № 275/150/22 від 13.03.2025, у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, обґрунтованого цією стороною відповідного клопотання щодо недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт, а тому суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 28 листопада 2023 року по справі № 940/1004/22, провадження № 61-2675св23). 
Тому в даному випадку суд застосовує пропорційність передбачену п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, 1731,85 грн (35612,76 х 2422,40/49812,76).

Керуючись ст.ст. 525-527, 530, 598-599, 610, 615, 625-626, 628, 629, 634, 1054, п.18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, ЗУ «Про електронну комерцію», ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП – НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) заборгованість за договором позики № 75137244 від 30.08.2021 та договором про споживче кредитування № 3747448 від 05.09.2021, у загальному розмірі 35612,76 (Тридцять п`ять тисяч шістсот дванадцять) гривень 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП – НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306), у рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу в розмірі 11438,92 (Одинадцять тисяч чотириста тридцять вісім) гривень 92 коп. та витрат зі сплати судового збору в розмірі 1731,85 (Одна тисяча сімсот тридцять одна) гривня 85 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Суддя О.О.Дамчук