П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2026 року місто Київ
справа № 755/13278/25
провадження № 22-ц/824/1994/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»
на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2025 року, постановлену у складі судді Галагана В.І.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулвя до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2025 року позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості повернуто позивачеві.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» подав апеляційну скаргу, в який просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає, що ухвала є незаконною та не обгрунтованою, постановленою без з'ясування всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що оскільки позовна заява ТОВ «Діджі Фінанс» сформована та подана через підсистему «Електронний суд», тому судовий збір за даною позовною заявою було сплачено онлайн, а саме, позивач в підситсемі «Електронний суд» при подачі позовної заяви здійснював все покроково, відповідно 
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем вірно зазначені всі реквізити щодо перерахування судового збору на рахунок Дніпровського районного суду м. Києва. Квитанція № 6213-5980-9961-9192 від 10 жовтня 2024 року є єдиним можливим документом на підтвердження оплати судового збору онлайн та є доказом сплати судового збору за подання позовної заяви ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Вважає, що сплата судового збору онлайн відповідає вимогам Закону України "Про судовий збір" та Інструкції користувача Електронного кабінету ЄСІТС, а квитанція № 6213-5980-9961-9192 від 10 жовтня 2024 року, що автоматично формується та додається в додатки до позовної заяви при формуванні позовної заяви через підсистему «Електронний суд», є єдиним можливим документом на підтвердження оплати судового збору онлайн та має доказову силу на виконання його вимог.
Учасники справи не скористалися своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 4 березня 2026 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пп. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що улипні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 613,90 грн, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Згідно з ч.1 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Ухвалою суду від 17 липня 2025 року позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс» залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. та йому встановлено строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня вручення ухвали суду.
Залишаючи позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс» без руху, суддя першої інстанції, виходив із того, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України, а саме: - позивачу необхідно надати суду належні докази сплати судового збору за розгляд указаної позовної заяви, оскільки долучена до матеріалів позовної заяви копія платіжної інструкції № 6213-5980-9961-9192 від 10 жовтня 2024 року не містить відомостей про те, за яку саме позовну заяву сплачується судовий збір. Тому вказана копія платіжної інструкції не може слугувати доказом належної оплати позивачем судового збору саме за позовом до ОСОБА_1 
17 липня 2025 року копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху надіслано на офіційну електронну адресу позивача, що підтверджується довідкою про доставку такого електронного листа (а.с. 39).
21 липня 2025 року позивач ТОВ «Діджи Фінанс» через систему «Електронний суд» надіслав на адресу суду першої інстанції клопотання про усунення недоліків позовної заяви, до якого долучено тільки витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб
Щодо надання належних доказів сплати судового збору за розгляд указаної позовної заяви, то представник ТОВ «Діджи Фінанс» вказувала, що в підсистемі «Електронний суд» платіжна інструкція формується автоматично, позивач не мав змоги вносити до неї будь-які корективи.
Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд виходив з того, що суд не піддає сумніву зарахування коштів судового збору за платіжною інструкцією від 10 жовтня 2024 року до бюджету Держави. Однак матеріали позовної заяви, а також копія платіжного документу не містять жодних даних про те, що такі кошти зараховано саме за позовом до ОСОБА_1 , а не в тому числі і за іншими позовами ТОВ «Діджи Фінанс», поданими до Дніпровського районного суду м. Києва. При цьому, як суд так і учасники процесу зобов`язані керуватися нормами Закону, а не даними інтернет-сайтів, на що судом вказано в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 17 липня 2025 року, однак проігноровано представником позивача.
Колегія суддів погоджується з такими висновками судді першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.
Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Даний позов подано до суду у липні 2025 року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2025 року становив 3 028 грн 00 коп.
Позивачем як юридичною особою при зверненні до суду з позовною заявою визначено ціну позову у розмірі 21 613,90 грн., а тому розмір судового збору за подання позову становив 3 028 грн 00 коп.
До позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс» додало платіжну інструкцію № 6213-5980-9961-9192 від 10 жовтня 2024 року про сплату судового збору на суму 3 028 грн 00 коп., з призначенням платежу «101 42649746 судовий збір, за позовом ТОВ «Діджи Фінанс»».
Однак така квитанція не містить відомостей про те, за яку саме позовну заяву ТОВ «Діджи Фінанс» (до кого з відповідачів) сплачується судовий збір.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. 
Аналіз ч.2 ст.9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» вказує на те, що суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.
При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення (пункт 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 (зі змінами) (далі - Інструкція).
Судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, в тому числі, з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу (ч.1 ст. 6 згаданого Закону).
Відповідно до пункту 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладено в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, який обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.
Згідно з додатками 2, 8 до Інструкції одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу», який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.
Положеннями пункту 3.8. Інструкції визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, які зазначено в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».
Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30 березня 2018 у справі № 914/1542/17, від 16 січня 2019 у справі №905/1057/18, від 10 травня 2018 року у справі № 613/372/16-ц, та ухвалах Верховного Суду від 26 березня 2018 у справі № 907/892/15, від 16 квітня 2018 року у справі № 922/3137/17, від 20 квітня 2018 року у справі № 910/12031/17, від 21 лютого 2019 року у справі № 910/8880/18, від 13 лютого 2020 року № 910/4557/18.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суддею першої інстанції було правильно встановлено наявність підстав для повернення позовної заяви ТОВ «Діджи Фінанс» у зв`язку з недотриманням позивачем вимог чинного законодавства щодо надання доказів сплати судового збору із призначенням платежу, що дало б змогу встановити сплату судового збору у даній справі за позовом саме до ОСОБА_1 .
При цьому, суддя першої інстанції, не піддаючи сумніву зарахування коштів судового збору за платіжною інструкцією № 6213-5980-9961-9192 від 10 жовтня 2024 року до бюджету Держави, дійшов правильного висновку, що факт не зазначення конкретної справи, в межах якої сплачується судовий збір, надає позивачу можливість подавати копію зазначеної квитанції невизначену кількість разів в будь-які інші справи за його позовом, з ціною позову, яка тягне за собою сплату судового збору в мінімально встановленому розмірі.
Апеляційний суд окремо зауважує, що ці сумніви можливих маніпуляцій із платіжними документами також основані на тому, що даний позов подано до суду у липні 2025 року, а судовий збір за, нібито, його подання сплачено 10 жовтня 2024 року, тобто за 9 місяців до подання позову.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають. За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою суддею першої інстанції оцінкою доказів, власним невірним тлумаченням норм законодавства та встановлених на їх підставі обставин. Разом з тим, доказів на спростування встановлених судом в оскаржуваній ухвалі обставин скаржником в апеляційній скарзі не наведено.
Таким чином ухвала судді першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про порушення суддею норм матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні. 
Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (ч.7 ст.185 ЦПК України), а тому його право на доступ до правосуддя не є порушеним.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус