Справа № 752/28554/25 
Провадження №: 3/752/1510/26 
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2026 м. Київ

суддя Голосіївського районного суду міста Києва Бушеленко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення, що надійшли 
від	Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції 	
про	притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП	
відносно	ОСОБА_1  дата народження – ІНФОРМАЦІЯ_1  місце проживання – АДРЕСА_1  місце реєстрації – АДРЕСА_2 	

ВСТАНОВИВ:

09.11.2025 о 15:00 громадянин ОСОБА_1 у м. Києві по вул. Столичне шосе, 101, перебуваючи в салоні автомобіля Renault Traffic, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу поліцейського, відповідно до ст. 18 Закону України “Про дорожній рух”, а саме: вийти з транспортного засобу, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 185 КУпАП. 
Статтею 185 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. Такі дії тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Подія та склад адміністративного правопорушення та наявність вини у діях ОСОБА_1 доводяться документами, поданими до матеріалів справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушеннясерії ВАД № 284964 від 09.11.2025, що складений відносно нього за порушення ст. 185 КУпАП, що за формою та змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне затримання  ОСОБА_1 серії АПЗ18 № 005634 від 09.11.2025, письмові пояснення ОСОБА_1 від 09.11.2025 (зазначив, що не виконав вимогу поліцейського, не пред`явив документи, не вийшов з машини, пізніше вибіг з автомобіля, щоб сходити в туалет і був затриманий поліцейськими та доставлений у відділення поліції); відеозаписи, вміщені на лазерні компакт-диски.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не сповістив, хоча про дату, час і місце розгляд справи повідомлявся завчасно і викликався до суду повісткою.
Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 25.11.2025 протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, а також інші матеріали, що надійшли разом з ними, повернуто до органу, з якого надійшли ці документи для належного оформлення – доставлення особи до зали суду з мотивів, викладених у постанові, проте уповноважений орган Національної поліції не забезпечив його явку до зали суду (лист-реагування приєднано до матеріалів справи).
Тобто, особисті пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні не видалося за можливе заслухати з об`єктивних причин.
У той же час, слід зауважити, що інформація про призначення до розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності розміщувалася на офіційному веб-сайті судової влади у загальному доступні та була доступна для ознайомлення широким загалом.
Заперечень по суті справи, заяв, пояснень, клопотань, документів на підтвердження поважності неявки до суду від ОСОБА_2 не надходило, вимог про розгляд справи за особистою участі, вимог про відкладення розгляду справи останній суду не пред`являв.
Згідно зі ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди України застосовують при розгляду справ Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також наголошувалося на тому, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав в основоположних свобод обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору (п. 71 рішення у справі “Смірнов проти України” заява № 3655/02, п. 41 “Пономарьов проти України” заява № 3236/03).
Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
За таких обставин суд (суддя) виходить з того, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості належним чином скористатися своїми процесуальними правами (поцікавитися про стан розгляду справи, адже з моменту складання протоколу до дати вирішення справи по суті пройшов доволі тривалий проміжок часу) та реалізувати обов`язки (з`явитися до суду для подачі пояснень, доказів, клопотань, заяв, заперечень тощо). 
Отже, у справі, що розглядається, вжито всіх залежних від суду заходів для своєчасного та правильного вручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, повістки в порядку ст. 277-2 КУпАП.
Оскільки ОСОБА_1 визнається винним у вчиненні злісної непокори вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, до нього застосовується передбачене законодавством адміністративне стягнення у межах санкції відповідної статті, при накладенні якого враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан.
Обставини, що обтяжують адміністративну відповідальність не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує відповідальність є щире каяття та визнання вини. 
Враховуючи загальні правила накладення стягнення, суд (суддя) вважає за належне застосувати відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, що співвідноситься з вчиненим правопорушенням та відповідає меті адміністративного стягнення, передбаченій у ст. 23 КУпАП.
Підстав для повернення протоколу про адміністративне правопорушення, так само як і підстав для закриття провадження у справі не встановлено. 
У порядку ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України “Про судовий збір” з особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 665,60 грн (0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2026).
На підставі викладеного, керуючись ст. 23, 33-35, 40-1, ст. 185, 268, 276, 277, 279, 280, 283, 285, 294 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП та піддати його адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 8 (восьми) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 136 (сто тридцять шість) грн у дохід держави.
Стягнути зі ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення. 
Постанова може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.
Стягувачем за цією постановою державний орган, за матеріалами якого судом прийнято відповідне рішення, в частині стягнення судового збору – Державна судова адміністрація. 
Боржником за цією постановою є особа, яка притягається до адміністративної відповідальності (анкетні дані, що видалося за можливе установити, наведені в вступній частині постанови).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 307 КУпАП, якими встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених ст. 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу (п`ятнадцять днів з дня вручення постанови), постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя О.В. Бушеленко