ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/5351/25	Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/341/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 

розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін, цивільну справу № 607/5351/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2025 року, ухваленого суддею Стельмащуком П.Я., повний текст якого складено 16 грудня 2025 року, у справі за позовом Акціонерного товариства “Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:
у березні 2025 року АТ “Універсал Банк” звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг “Monobank” від 30.09.2019 у розмірі 76556,13 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 30.09.2019 відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 30.09.2019, згідно із якою була відкрита кредитна лінія у розмірі 65000,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . Однак, відповідач, отримавши кредитні кошти, не здійснює платежів в рахунок погашення суми заборгованості, чим порушує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 03.10.2024 становить 76556,13 грн. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь АТ “Універсал Банк” заборгованість за договором про надання банківських послуг “Monobank” від 30.09.2019 у розмірі 65000 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ “Універсал Банк” 2570,78 грн судового збору.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що крім Анкети-заяви, відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису відповідача чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальника із запропонованими у цих документах умовами кредитування.
Позивач не довів факт підписання відповідачем Умов і Правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту, в тому числі шляхом накладання електронного цифрового підпису.
Відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданим позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами і Правилами надання банківських послуг.
Суд першої інстанції не врахував, що банк з рахунку відповідача щомісячно стягував кошти в рахунок погашення відсотків, розмір яких не був погоджений між сторонами. Також, наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить колонки з якою можна б було встановити загальний розмір використаних відповідачем коштів.
Крім цього в апеляційній скарзі представник заявника просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції у розмірі 8000 грн та у суді апеляційної інстанції у розмірі 5000 грн.
Відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калініна С.К. до суду апеляційної інстанції не поступав.
Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що 30.09.2019 АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, в якій останній просив відкрити поточний рахунок у гривні на ім`я ОСОБА_1 та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку (т. 1 а.с. 20).
У п. 2 анкети-заяви визначено, що ОСОБА_1 погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з умовами договору.
Відповідач беззастережно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банку повідомляє відповідача шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (п.3 Анкети-заяви).
Окрім цього, у п. 6 Анкети-Заяви зазначено про те, що відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку. Він засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відповідач підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису.
Згідно з п. 10 Анкети-заяви, відповідач надав право та доручив банку здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків, відкритих в АТ «Універсал Банк» без додаткових розпоряджень для погашення будь-яких грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком.
Відповідно до довідки АТ «Універсал Банк» від 03.10.2024, розмір встановленого кредитного ліміту клієнта ОСОБА_1 через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 30.09.2019 за карткою НОМЕР_2 станом на 03.10.2024 складає: 30.09.2019 - 20000, 12.12.2019 - 35000, 05.02.2020 - 60000, 15.09.2020 — 65000 (т. 1 а.с. 19).
Згідно з випискою про рух коштів по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 за період з 30.09.2019 по 03.10.2024, відповідач активно користувався кредитними коштами, зокрема неодноразово переказував грошові кошти, знімав готівкові кошти, оплачував послуги та вартість товару, поповнював свою кредитну картку готівкою, здійснював сплату відсотків за кредитом (т. 1 а.с. 13-17).
Відповідно до наданого АТ «Універсал Банк» розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором від 30.09.2019 станом на 03.10.2024 становить 76556,13 грн. (заборгованість за тілом кредиту).
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в анкеті-заяві від 30.09.2019 відсутня домовленість сторін про сплату овердрафту і збільшення заборгованості тіла кредиту за рахунок погашення заборгованості по відсоткам понад встановлений кредитний ліміт, тому безпідставним є зарахування суми овердрафту у розмірі 11556,13 грн до заборгованості, та підлягає стягненню лише сума в розмірі 65000 грн (тіло кредиту). 
Відмовляючи у стягненні понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що надані відповідачем докази не вказують на те, яким саме адвокатом виконана робота (надані послуги), чи є у нього (неї) відповідний статус. Також відсутні відомості про те, що витрати, які просить стягнути відповідач із позивача, пов`язані саме із правничою допомогою адвоката.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. 
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У справі, що переглядається, позивач, звертаючись у суд з позовом просив стягнути тіло кредиту в розмірі 76556,13 грн і вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами, установлених ст. 1048 ЦК України, не пред`являв.
Як вбачається із матеріалів справи, 30.09.2019 АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, в якій останній просив відкрити поточний рахунок у гривні на ім`я ОСОБА_1 та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку, зокрема 65000 грн.
Анкета-заява від 30.09.2019 не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, а також строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 30.09.2019 року, посилався на витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», затверджених рішенням правління банку № 46 від 24.11.2021 року, як невід`ємну частину кредитного договору.
Витягом з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», затверджених рішенням правління банку № 46 від 24.11.2021 року, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: порядок нарахування відсотків та їх розміри, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та інші умови.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, тарифи та паспорт споживчого кредиту «Чорна картка monobank» не свідчать про узгодження між сторонами всіх істотних умов договору, зокрема щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, оскільки вони не містять підпису позичальника ні особистого, ні електронного, що спростовує твердження позивача, що вказані документи є частиною кредитного договору, укладеного в електронному вигляді та виключає підстави для застосування правил частини першої статті 634 ЦК України. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач як і в суді першої, так і в апеляційній скарзі не заперечує факту підписання ним анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 30.09.2019 року, а також користування банківською платіжною картою та здійснення погашення заборгованості. Такі дії є конклюдентними та свідчать про укладення договору і вступ у зобов`язальні правовідносини з банком. 
Однак, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив докази по справі, зокрема, виписку із рахунку відповідача за період з 30.09.2019 року по 01.09.2024 року, з якої вбачається списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом (т.1 а.с.13-16).
Так, ОСОБА_1 у період з 30.09.2019 року по 01.09.2024 року витратив 93845,96 грн грошових коштів із своєї картки, однак за цей же період ним було внесено 126704 грн на погашення кредиту. Таким чином, з наданої виписки вбачається, що відповідач виконав свої зобов`язання перед банком, повернувши у повному розмірі банку кредитні кошти.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув і помилково зробив висновок про задоволення позову. 
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За наведених обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області слід скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у позові Акціонерного товариства “Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — відмовити.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Подаючи відзив на позовну заяву, представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К., просив стягнути із позивача 8000 грн витрат на правову допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції. На підтвердження подав: Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 03.04.2025 року, укладений між Адвокатським бюро “Калінін і Партнери” та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 141-144); додаток № 1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/25 від 03.04.2025 (т. 1 а.с. 145).
Також, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Калінін С.К. просив стягнути із позивача 5000 грн витрат на правову допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції. На підтвердження подав: ордер серії ВІ № 1356880 від 22.01.2026 року на представлення інтересів ОСОБА_1 ; Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 23.12.2025 року, укладений між Адвокатським бюро “Калінін і Партнери” та ОСОБА_1 .
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Однак, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною, навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені відповідачем, звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, розмір якої не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тому справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 13000 грн є завищеними.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зменшити їх розмір з 13000 до 8000 грн (5000 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 3000 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції).
Оскільки, у задоволенні позову АТ “Універсал Банк” відмовлено, а апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, тому з АТ “Універсал Банк” підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,6 грн та витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, задовольнити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким у позові Акціонерного товариства “Універсал Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — відмовити.
Стягнути із Акціонерного товариства “Універсал Банк” (вул. Автозаводська, 54/19 м. Київ, ЄДРПОУ 21166652) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633,6 грн та витрати на правову допомогу за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 8000 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Головуюча         Н.М. Храпак

Судді:          О.З. Костів

М.В. Хома