З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Єдиний унікальний номер №161/18954/25 
Провадження №2/943/462/2026 
18 березня 2026 року м.Буськ
Буський районний суд Львівської області
в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.,
при секретарі Пирка В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Буську цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України в особі представника, адвоката Циба Дмитрія Михайловича до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди,-
в с т а н о в и в :

Представник позивача Моторно (транспортне) страхове бюро України, Циба Дмитрій Михайлович звернувся до суду з означеним позовом. Мотивує тим, що 13.11.2024 року приблизно о 17.30 год водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Фольксваген Пассат, н/з НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою дороги Т-1417 Куровичі – Рогатин, на 42 км+250 м, по вул. галицькій в м. Рогатин Івано – Франківської області, в напрямку Курович, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перебував на проїзній частині дороги. В результаті ДТП від отриманих травм пішохід загинув на місці події. 28 січня 2025 року слідчим управління НПУ ГУНП в Івано – Франківській області, кримінальне провадження № 12024090000000680 від 13 листопада 2024 року відносно ОСОБА_2 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, закрито. Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно – правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування на суму 296891,00 гривень, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування. Керуючись нормами п.п.“а” п.41.1. ст.41 Закону в редакції, яка діяла на момент ДТП, та у межах страхової суми, що була чинною на день настання події, МТСБУ здійснило виплату відшкодування довіреній особі потерпілого в даному розмір. Статтею 1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Просить суд стягнути з відповідача в користь позивача відшкодування шкоди в порядку регресу, та стягнути судовий збір. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відзив на позовну заяву, клопотань, пояснення, тощо, не подав.
Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про отримання або відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За вище вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін.
Водночас, судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані докази, пояснення викладені в позовній заяві, заяву відповідача, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно з ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа , якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Виходячи з положень ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно з ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до положень ст. 1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2024 року приблизно о 17.30 год водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Фольксваген Пассат, н/з НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою дороги Т-1417 Куровичі – Рогатин, на 42 км+250 м, по вул. Галицькій в м. Рогатин Івано – Франківської області, в напрямку Курович, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який перебував на проїзній частині дороги. В результаті ДТП від отриманих травм пішохід загинув на місці події. 
28 січня 2025 року слідчим управління НПУ ГУНП в Івано – Франківській області, кримінальне провадження № 12024090000000680 від 13 листопада 2024 року відносно ОСОБА_2 закрито, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Відповідно до п.п. “а” п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував цивільно-правову відповідальність. Право на отримання відшкодування від МТСБУ за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих мають потерпілі в ДТП особи, відповідальність яких була застрахована на час ДТП.
Згідно ст. 22 вище вказаного закону, МТСБУ відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.
На час скоєння вказаного ДТП, відповідач не мав чинного договору страхування цивільно – правової відповідальності транспортного засобу, у зв`язку з чим МТСБУ сплачує на користь потерпілої особи страхове відшкодування, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування.
Керуючись нормами п.п.“а” п.41.1. ст.41 Закону в редакції, яка діяла на момент ДТП, та у межах страхової суми, що була чинною на день настання події, МТСБУ здійснило виплату відшкодування довіреній особі потерпілого в 296891,00 гривень, шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини власника транспортного засобу, який на час події керував транспортним засобом без діючого договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особами.
Статтею 1191 ЦК України та п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. 
Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до вимог п. "а" ч. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно зі ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до вимог п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.
МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, та перерахувало на рахунок потерпіло ОСОБА_4 згідно платіжної інструкції № 756069 від 29.01.2025 року – 144000,00 гривень та згідно платіжної інструкції № 4844 від 26.02.2025 року, на загальну суму 296891,00 гривень.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України.
Згідно ч. ч. 1-2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показанням свідків.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню зазначені кошти, як відшкодування шкоди в порядку регресу.
Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені позивачем, при подачі позову, судового збору в сумі 4453,36 гривень.
Керуючись ст.ст. 22, 993, 1166, 1187, 1188, 1191, 1193 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 38, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV, ст.ст. 12,13, 82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279, 280-282 ЦПК України, суд –

ухвалив:
Позов задоволити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму витрат завданої майнової шкоди в розмірі 296891,00 гривень та 4453,36 гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.
У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлений 24 березня 2026 року.

Суддя: Б. М. Журибіда