Справа № 302/292/26
Провадження № 1-кп/302/80/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026	селище Міжгір`я Закарпатської області	

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого, судді     ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання   ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026071050000122 від 20 лютого 2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Верхній Бистрий Міжгірського району Закарпатської області, з вищою освітою, заміжньої, пенсіонерки, зареєстрованої та такої, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369-2 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурори       ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
обвинувачена     ОСОБА_3 

ВСТАНОВИВ:

09.09.2024 року о 09 год 14 хв, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактична установа Міжгірська районна лікарня Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, за адресою: селище Міжгір`я, вул. Захисників України, 4, безпосередньо в приміщенні кабінету лікарсько-консультативної комісії вказаної лікарні, під час отримання від голови вказаної комісії – ОСОБА_6 направлення на медико-соціальну експертну комісію, для продовження третьої групи інвалідності своєму чоловіку ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, надала ОСОБА_6 , неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в іноземній валюті – доларах США у розмірі 100 доларів США, яка пропонувала за таку неправомірну вигоду вплинути на безперешкодне та першочергове прийняття рішення посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави, Хустської районної медико-соціальної експертної комісії, щодо продовження третьої групи інвалідності ОСОБА_7 .
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 369-2 КК України, визнала повністю. Пояснила, що за обставин, викладених в обвинувальному акті, передала голові лікарсько-консультаційної комісії грошові кошти у сумі 100 доларів США з метою впливу на посадових осіб МСЕК для прийняття рішення щодо встановлення її чоловікові третьої групи інвалідності. У вчиненому розкаялася. Також повідомила, що у разі призначення покарання у виді штрафу має можливість його сплатити.
Враховуючи, що обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369-2 КК України, не заперечує викладених в обвинувальному акті фактичних обставин та погоджується з юридичною кваліфікацією своїх дій, а також з огляду на те, що судом встановлено правильне розуміння сторонами змісту цих обставин та відсутність сумнівів щодо добровільності та щирості їх позиції, суд роз`яснив учасникам провадження положення частини 3 статті 349 КПК України про позбавлення права оскаржувати такі обставини в апеляційному порядку. Вислухавши думку прокурора та обвинуваченої щодо можливості розгляду провадження в порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин, які сторонами не оспорюються.
Розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення в порядку дослідження доказів згідно з частиною 3 статті 349 КПК України, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за частиною 1 статті 369-2 КК України, а саме: надання неправомірної вигоди особі, яка пропонує за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
За змістом частин першої та другої статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Санкція частини першої статті 369-2 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, керуючись положеннями статей 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, а також наявні обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обвинувачена раніше не судима, є пенсіонеркою. За місцем проживання характеризується позитивно. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, передбачені статтею 66 КК України. Обтяжуючих покарання обставин, визначених статтею 67 КК України, не встановлено.
Згідно з досудовою доповіддю Хустського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, ризик повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінено як середній. Орган пробації вважає можливим виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства.
Оцінюючи наведені дані в їх сукупності, суд виходить із того, що покарання має не лише каральний характер, а й повинно сприяти виправленню особи та запобіганню новим правопорушенням, відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.
З огляду на викладене, а також беручи до уваги майновий стан обвинуваченої, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім видом покарання є штраф, розмір якого доцільно визначити близьким до мінімальної межі санкції, передбаченої частиною 1 статті 369-2 КК України.
Таке рішення ґрунтується на тому, що вчинене правопорушення за своїм характером не пов`язане з насильством, не спричинило шкоди здоров`ю чи майнових наслідків. Поведінка обвинуваченої після вчинення злочину свідчить про відсутність наміру ухилятися від відповідальності: вона визнала вину, розкаялася, сприяла встановленню обставин провадження.
Дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 свідчать про її усталений соціально відповідальний спосіб життя: понад сорок років працювала у Верхньобистрянській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів, є пенсіонеркою, позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває у шлюбі, чоловік хворіє. Сукупність зазначених обставин свідчить про відсутність підстав для висновку про необхідність її ізоляції від суспільства чи застосування більш суворого покарання.
Висновки органу пробації про середній ризик повторного кримінального правопорушення та можливість виправлення обвинуваченої без застосування покарань, пов`язаних з обмеженням чи позбавленням волі, додатково підтверджують, що цілі покарання можуть бути досягнуті шляхом накладення штрафу.
Суд також враховує майновий стан обвинуваченої та її готовність сплатити штраф. Призначення покарання, близького до мінімальної межі санкції, забезпечує необхідний превентивний ефект і водночас не створює для неї надмірного тягаря.
За таких обставин покарання у виді штрафу є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також відповідає принципам справедливості, індивідуалізації та співмірності.
Відповідно до статті 100 КПК України підлягає вирішенню питання щодо речових доказів.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись статтями 100, 368, 369-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369-2 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Речові докази, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження № 12024071110000095 від 06.05.2024 року – зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом строку їх зберігання.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений з підстав заперечення обставин, які під час судового розгляду ніким не оспорювалися і дослідження яких судом було визнано недоцільним відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачена має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.
Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження мають право подати клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а суд зобов`язаний надати їм таку можливість.
Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя         ОСОБА_1