РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
12 березня 2026 р.  Справа № 120/13178/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 
до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005) 
про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про:
- визнання протиправними дій відповідача щодо перерахунку позивачеві пенсії з урахуванням середньомісячного заробітку за періоди 2014-2016 роки, неврахування стажу за періоди 01.06.2010-18.08.2014, 16.12.2014-17.12.2014 та з 12.11.2015 й до цього часу за вислугу років як працівника льотного складу при перерахунку пенсії, незастосування відповідних коефіцієнтів (визначених Порядком) та незастосування належних відсотків заробітку, з якого визначається розмір пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу від середньомісячного заробітку (згідно з п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, постанова КМУ №418 від 21.07.1992);
- зобов`язання відповідача врахувати стаж позивача за вислугу років як працівника льотного/льотно-випробного складу у періоди 01.06.2010-18.08.2014, 16.12.2014-17.12.2014 та з 12.11.2015 й до цього часу для обрахунку його пенсії з 08.07.2025;
- зобов`язання відповідача перерахувати відповідний відсоток заробітку, з якого визначається розмір пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу від середньомісячного заробітку (згідно з п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, постанови КМУ №418 від 21.07.1992) з урахуванням реального/фактичного стажу позивача (з врахуванням періодів 01.06.2010-18.08.2014, 16.12.2014-17.12.2014 та з 12.11.2015 й до цього часу), починаючи з 08.07.2025;
- зобов`язання відповідача з 08.07.2025 перерахувати та виплачувати позивачеві пенсію в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", постанови КМУ від 22.05.1996 №550 "Про внесення змін до Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації", Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1778-XII, з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, та з врахуванням страхового стажу за вислугу років як працівника льотного/льотно-випробного складу та відповідних відсотків від заробітку, одержуваного позивачем перед припиненням роботи.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на пенсійному обліку у відповідача, де й отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробувального складу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Позивач зауважує, що, відповідно до Порядку обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, його стаж становить понад 34 роки 4 місяці 16 днів, з яких не менше 25 років 6 місяців у льотному та льотно-випробувальному складі. Разом із тим, відповідач не врахував періоди роботи позивача після 2007 року, хоча він обіймав посади у Товаристві сприяння обороні України (ТСОУ), що згідно з п. 2 та п. 3 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (додаток до постанови КМУ №418), належать до посад, які зараховуються до вислуги. Позивач неодноразово звертався до відповідача та подавав адвокатські запити з метою уточнення розміру та складових пенсії, проте відповіді були суперечливими, а у листі від 11.08.2025 відповідач повідомив про відмову в перерахунку, мотивуючи її відсутністю достатнього стажу та права на застосування коефіцієнтів, передбачених пп. «в» п. 7 Порядку, затвердженого постановою КМУ №418. Крім того, відповідач при визначенні середньомісячного заробітку врахував лише 2014-2016 роки, посилаючись на ст. 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Водночас позивач наголошує, що згідно з ч. 1 ст. 64, ст. 65, 66, 69 цього Закону, а також п. 6 постанови КМУ від 22.05.1996 №550 «Про внесення змін до порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації», пенсія має обчислюватися із заробітку, одержуваного безпосередньо перед її призначенням (з 15.10.2007). Позивач також посилається на пп. «в» п. 7 постанови КМУ №418, згідно з яким у разі зростання середньої заробітної плати праці зростання середньої заробітної плати працівників галузей економіки заробіток, з якого обчислюється пенсія, щороку з 1 березня підлягає збільшенню на відповідний коефіцієнт. На переконання позивача, відповідач неправомірно не застосував ці коефіцієнти під час перерахунку його пенсії. Отже, вважаючи дії відповідача щодо неврахування належного стажу, неправильного визначення середньомісячного заробітку та незастосування передбачених коефіцієнтів такими, що суперечать вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1778-XII, постанови КМУ №418 від 21.07.1992 та постанови КМУ №550 від 22.05.1996, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 23.09.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.
24.09.2025 за вх.№60313/25 позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 06.10.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
22.10.2025 за вх.№66754/25 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. 
24.10.2025 за вх.№67118/25 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення.
Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.
Позивач з 15.10.2007 перебуває на пенсійному обліку, де й отримує пенсію за вислугу років, призначену за нормами ст. 54 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», як працівнику льотного складу в навчальних і авіаційних організаціях. 
Страховий стаж обчислений та зарахований згідно з трудовою книжкою, дипломом про навчання та індивідуальними відомостями про застраховану особу з системи персоніфікованого обліку по 30.09.2007, та склав 34 роки 4 місяці 16 днів, у тому числі 25 років та 6 місяців льотного/льотно-випробувального складу. 
Пенсію позивача обчислена з урахуванням проіндексованого на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2017 роки (3764, 40 грн).
Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 , позивач до призначення пенсії працював на посаді льотчика-інструктора-планериста у Вінницькому авіаспортклубі ТСОУ.
Надалі, з 01.06.2010 по 18.08.2014 позивач виконував функціональні обов`язки заступника начальника клубу Вінницького авіаспортклубу ТСОУ (записи №12 та №13); з 16.12.2014 по 17.12.2014 – працював на посаді інженера по технічному обслуговуванню авіатехніки (запис №14 та №15); з 12.11.2015 – прийнятий на посаду заступника начальника Вінницької АСК ТСО України на неповний робочий день (запис №16).
07.08.2025 позивач через свого представника звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії шляхом зарахування до льотного стажу періодів роботи після призначенні пенсії, а саме з 01.06.2010 по 18.08.2014, з 16.12.2014 по 17.12.2014 та з 12.11.2015 по дату звернення; здійснення перерахунку відповідного відсотку заробітку, з якого визначається розмір пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу від середньомісячного заробітку згідно з п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, постанови КМУ №418 від 21.07.1992) з урахуванням реального/фактичного стажу та з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом "в" пункту 7 згаданого Порядку.
Листом від 11.08.2025 відповідач відмови у вказаному перерахунку у зв`язку з відсутністю правових підстав.
Відтак, вважаючи дії відповідача щодо неврахування належного стажу, неправильного визначення середньомісячного заробітку та незастосування передбачених коефіцієнтів такими, що суперечать вимогам Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1778-XII, постанови КМУ №418 від 21.07.1992 та постанови КМУ №550 від 22.05.1996, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законами України від 09 липня 2003 року №1058-VI «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-VI), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).
Відповідно до cт. 51 Закону № 1058-IV пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Частиною 3 ст. 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.
Так, відповідно до Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, право на пенсію за вислугу років мають особи, які є членами екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів; льотно-інструкторський склад; командно-льотний склад: керівники (їх заступники), інспектори й інші спеціалісти з льотної служби (льотної роботи) міністерств, відомств, управлінь, об`єднань, підприємств, установ, організацій та їх структурних підрозділів, які мають діюче льотне свідоцтво і беруть участь в польотах у складі екіпажу повітряного судна або іншого літального апарата; парашутисти всіх найменувань, рятувальники, а також десантники-пожежники всіх найменувань, інструктори авіапожежної служби, керівники парашутних (парашутно-рятувальних, пошуково-рятувальних) підрозділів, працівники позаштатних і штатних парашутно-десантних груп, які здійснюють стрибки з парашутом або спуски (підйоми) на спеціальних спуско-піднімальних пристроях з вертольотів, що перебувають на висоті не менше 10 метрів.
За змістом п. 4 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2015 року №529) при обчисленні строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотно-випробного складу рахується: один рік на посадах, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього Порядку, - за два роки за умови здійснення протягом даного року льотних випробувань; один рік на посадах, зазначених у підпункті "б" пункту 3 цього Порядку, при нальоті за рік 120 і більше годин - за два роки, від 50 до 120 годин - за півтора року, менше 50 годин - за один рік. У такому ж порядку обчислюється вислуга років при виконанні не менше 50 процентів зазначеного нальоту на повітряних суднах маневрової авіації та вертольотах; один рік на посадах, зазначених у підпункті "в" пункту 3 цього Порядку, - за два роки за умови виконання встановленої норми нальоту годин. Якщо працівник льотно-випробного складу протягом року не брав участі в льотних випробуваннях, але мав інший нальот (транспортний, в порядку льотної підготовки тощо) строки вислуги років обчислюються у порядку, встановленому для призначення пенсій льотному складу цивільної авіації. При відсутності у працівника льотно-випробного складу протягом року нальоту годин даний рік у вислугу років не зараховується. У разі коли відсутність нальоту годин викликана трудовим каліцтвом, одержаним при виконанні випробних польотів, вислуга років обчислюється за фактичною тривалістю роботи на посадах льотно-випробного складу.
У відповідності до п. 6, 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2015 року №529) працівникам льотно-випробного складу пенсії за вислугу років обчислюються із середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на цю пенсію (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69 Закону), одержуваного перед її припиненням. (Пункт 6 в редакції Постанови КМ №550 ( 550-96-п ) від 22.05.96).
Пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Згідно з п. «в» п. 7 Порядку у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
З аналізу процитованих норм слідує, що законодавець встановив особливий, спеціальний порядок пенсійного забезпечення для працівників льотно-випробного складу цивільної авіації. Так, розрахунок стажу (вислуги років) у цій сфері прямо залежить від фактичного виконання польотів. Якщо особа перебуває на посаді, що дає право на таку пенсію, має діюче льотне свідоцтво та виконує встановлені норми нальоту годин, такий стаж має зараховуватися на пільгових умовах (наприклад, рік за два). Головним критерієм тут є не лише назва посади в трудовій книжці, а реальне виконання функцій члена екіпажу чи інструктора. Тому будь-які періоди роботи, пов`язані з льотною діяльністю після призначення пенсії, повинні враховуватися при її подальшому перерахунку для збільшення відсотка виплати. Також закон передбачає особливий механізм визначення заробітку, з якого обчислюється пенсія. На відміну від загальних правил, для працівників авіації пенсія має розраховуватися із заробітку, який вони отримували безпосередньо перед припиненням льотної роботи. Крім того, Пенсійний фонд зобов`язаний щороку з 1 березня перераховувати (збільшувати) заробіток, з якого обчислена пенсія, на спеціальні коефіцієнти зростання середньої заробітної плати по країні. Це автоматичне коригування бази розрахунку є державною гарантією, яка не залежить від загальних індексацій для інших категорій громадян.
Оцінюючи вимоги позивача про зарахування до вислуги років періодів роботи з 2010 по 2014 роки та з 2015 року по теперішній час, а також відповідного збільшення відсотка заробітку, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ст. 53 Закону №1788-XII, перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджується Кабінетом Міністрів України. 
Постановою КМУ №418 затверджено Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Судом встановлено, що у спірні періоди позивач обіймав посади «заступника начальника авіаспортклубу», «інженера з технічного обслуговування авіатехніки» та «заступника начальника Вінницької АСК ТСО України». 
Аналіз змісту Переліку посад працівників льотного складу свідчить, що вказані посади безпосередньо не включені до переліку тих, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Хоча посади керівників та їх заступників можуть бути враховані за умови наявності діючого льотного свідоцтва та фактичної участі в польотах, позивачем не надано суду доказів виконання специфічної льотної роботи (льотних книжок, наказів про включення в екіпажі, підтвердження нальоту годин). 
Таким чином, сама по собі робота в структурі ТСОУ на адміністративно-технічних посадах, які відсутні у спеціальному Переліку, не дає права на пільгове обчислення стажу або підвищення відсотка пенсії. 
З огляду на це, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Разом із тим, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині застосування коефіцієнтів збільшення заробітку, передбачених підпунктом «в» пункту 7 Порядку №418.
Суд встановив, що позивач уже перебуває на обліку та отримує пенсію саме як працівник авіації за спеціальним Законом №1788-XII. Це означає, що порядок актуалізації його пенсії має регулюватися виключно спеціальною нормою - Постановою КМУ №418. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач при перерахунку пенсії застосовував «загальні» коефіцієнти індексації, встановлені для звичайних пенсій за віком (згідно з Постановами КМУ №118, №168 тощо). 
Проте право на перерахунок заробітку за пп. «в» п. 7 Порядку №418 є автономним і обов`язковим для цієї категорії пенсіонерів. 
Ця норма передбачає щорічне збільшення базового заробітку, з якого обчислена пенсія, на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії.
Суд наголошує, що навіть за умови відсутності підстав для збільшення стажу чи відсотка пенсії, той розмір виплати, який позивач вже отримує, має розраховуватися із застосуванням правильного механізму індексації. Спеціальна норма (п. 7 «в» Порядку №418) має пріоритет над загальними правилами індексації. 
Розрахунок пенсії позивача, який здійснює відповідач, є протиправним та призводить до неправильного визначення середньомісячного заробітку позивача, що є порушенням його права на належне пенсійне забезпечення.
Враховуючи наведене в сукупності, су дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при обрахунку пенсії позивача показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки та щодо незастосування відповідних коефіцієнтів, визначених пп. «в» п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити позивачеві перерахунок та виплату пенсії з 07.08.2025, то суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.
Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З метою відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язання відповідача здійснити позивачеві з 07.08.2025 (а не з 08.07.2025 як просить позивач) перерахунок та виплату пенсії за вислугу років в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1778-XII, з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, та виходячи із середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на цю пенсію, одержуваного перед позивачем її припиненням.
Суд при прийнятті рішення у даній справі також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 16.12.1974 у справі “Міллер проти Австрії”, в якому Суд вперше установив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні від 16.09.1996 “Гайгузус проти Австрії”, у якому якщо особа робила внески у певні фонди, у тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.
Також суд звертає увагу, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009).
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
При зверненні до суду з даною позовною заявою позивачем сплачено судовий збір в сумі 1937 грн 92 коп.
Таким чином, поверненню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області підлягає сума у розмірі 968 грн 96 коп.
Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо застосування при обрахунку пенсії ОСОБА_1 показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки та щодо незастосування відповідних коефіцієнтів, визначених пп. «в» п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 07.08.2025 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1778-XII, з урахуванням коефіцієнтів, передбачених пп. "в" п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418, та виходячи із середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на цю пенсію, одержуваного ОСОБА_1 перед її припиненням.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968 грн 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 12.03.2026 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна