Справа №583/4111/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Яценко Н. Г.	
Номер провадження 33/816/623/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  126 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 жовтня 2025 року, якою неповнолітнього 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 05 років.
Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 жовтня 2025 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років за те, що він 05 вересня 2025 року о 21.00 год. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 29, керував мотоциклом Ліфан, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування даним транспортним засобом, вчинивши ті самі дії повторно, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 5 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Також ОСОБА_1 , 05 вересня 2025 року о 21.00 год. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 29, керував мотоциклом Ліфан, державний номерний знак НОМЕР_1 , без реєстраційних документів на даний транспортний засіб, чим порушив п. 2.1 «б» Правил дорожнього руху. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Крім того, ОСОБА_1 05 вересня 2025 року о 21.00 год. за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. Незалежності, 29, керуючи мотоциклом Ліфан, державний номерний знак НОМЕР_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив п. 34 Правил дорожнього руху та такі його дії кваліфіковані зач. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати (змінити) постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 жовтня 2025 року, призначивши покарання без позбавлення його права керування транспортними засобами строком на 5 років, за можливості застосувавши попередження неповнолітньому.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що він являється неповнолітнім, не розібрався по суті справи, як не обізнаний законодавством, поліцейські ввели його в оману, щоб визнати вину і судом буде винесено попередження.
Апелянт вказує на те, що постанову постановлено без врахування всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Також апелянт просить врахувати, що підданий суворому виду покарання незаконно, суд першої інстанції позбавив права керування транспортними засобами, якого ще не має, та звертає увагу на те, що суд може призначити додаткове покарання, а може і не позбавляти права керування транспортними засобами, тобто суд не зобов`язаний згідно закону так робити з врахуванням обставин справи. 
Також апелянт зазначає, що з`явився до суду першої інстанції, але йому як неповнолітньому не надали можливості скористатись правовою допомогою, а сподівався на слова поліцейського, що йому буде покарання у виді попередження і пообіцяв більше не керувати мотоциклом.
Окрім цього, апелянт вказує на те, що в резолютивній частині постанови, суд зазначив покарання у розмірі двохсот неоподаткованих розмірів доходів громадян, що становить 3 400 грн, але цифрами прописано 40 800 грн. 

В судове засідання призначене на 08 квітня 2026 року на 08 год 30 хв. до апеляційного суду ОСОБА_1 не з`явився, жодних заяв чи клопотань про відкладення справи від нього на адресу суду не надходило, про день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Також на задоволення клопотання ОСОБА_1 була призначена відеоконференція із Охтирським міськрайсудом на яку ОСОБА_1 також не прибув.
При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності останнього, апеляційний суд враховує наступне.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Пономарьов проти України", та "Трух проти України").
У рішенні в справі "Каракуця проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.
Враховуючи вище зазначене та принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, з метою її розгляду у розумні строки, апеляційний суд не вбачає підстав для відкладення апеляційного розгляду та вважає за можливе здійснити розгляд поданої особою, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційної скарги на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 жовтня 2025 року, у відсутність апелянта, і в даному випадку права на доступ до правосуддя, не є порушеним. 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 № 444810 від 05 вересня 2025 року зміст якого відповідає встановленим фактичним обставинам справи, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 № 444838 від 05 вересня 2025 року зміст якого відповідає встановленим фактичним обставинам справи, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП;
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 № 444854 від 05 вересня 2025 року зміст якого відповідає встановленим фактичним обставинам справи, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП;
-довідкою з Інтегрованої інформаційно-пошукової системи МВС України ІІПС «Армор» за відомостями ГСЦ МВС інформація про отримання ОСОБА_1 посвідчення водія відсутня;
- актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу;
-постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 04 вересня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього захід впливу у виді попередження; 
- долученим до протоколу відеозаписом.
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачений ст. 126, ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. 
Твердження апелянта про те, що він являється неповнолітнім, не розібрався по суті справи, як не обізнаний законодавством, поліцейські ввели його в оману, щоб визнати вину і судом буде винесено попередження, а також те, що він з`явився до суду першої інстанції, але йому як неповнолітньому не надали можливості скористатись правовою допомогою, а сподівався на слова поліцейського, що йому буде покарання у виді попередження і пообіцяв більше не керувати мотоциклом . Апеляційний суд вважає дані твердження надуманими та не обґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 вводили в оману та перешкоджали звернутися до професійної правничої допомоги для роз`яснення суті справи. 
Щодо тверджень апелянта про те, що постанову постановлено без врахування всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, то апеляційний суд відхиляє дані доводи, оскільки зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126, ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122. Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає. Таким чином, з врахуванням наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана належна правова оцінка, суддя вірно встановив в діях ОСОБА_1 ознаки адміністративного правопорушення, передбачені ст. 126, ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122, а доказів на спростування таких висновків під час апеляційного розгляду здобуто не було. Вказана справа про адміністративне правопорушення була розглянута суддею суду першої інстанції повно, всебічно, об`єктивно і будь-яких порушень, при цьому, апеляційним судом не встановлено. Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.
Твердження апелянта про те, що він підданий суворому виду покарання незаконно, суд першої інстанції позбавив права керування транспортними засобами, якого ще не має, та звертає увагу на те, що суд може призначити додаткове покарання, а може і не позбавляти права керування транспортними засобами, тобто суд не зобов`язаний згідно закону так робити з врахуванням обставин справи. Щодо цього, апеляційний суд зазначає, відповідно до ст. 13 КУпАП, до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу. Апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах. Вчинені дії ОСОБА_1 характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників. На думку апеляційного суду захід впливу у вигляді попередження не буде дієвим та достатнім для його виправлення. ОСОБА_1 вже притягався до адміністративної відповідальності Тростянецьким районним судом Сумської області постановою від 04 вересня 2025 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього захід впливу у виді попередження, однак належних висновків для себе не зробив, а вже 11 вересня 2025 року знову вчинив правопорушення у сфері транспорту, що свідчить про його стійку схильність до вчинення правопорушень та небажання стати на шлях виправлення. Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, призначаючи адміністративне стягнення, дотримався вимог ст. 33 КУпАП, належним чином врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Отже, на думку апеляційного суду застосований судом першої інстанції до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, як штраф в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобіганню вчиненню ним аналогічних правопорушень.
Доводи апеляційної скарги, що у резолютивній частині постанови, суд першої інстанції зазначив покарання у розмірі двохсот неоподаткованих розмірів доходів громадян, що становить 3 400 грн, але цифрами прописано 40 800 грн, є також безпідставними, оскільки судом першої інстанції було зроблено описку та вказано адміністративне стягнення в розмірі «двохсот» неоподаткованих мінімумів доходів громадян замість «двох тисяч чотирьохсот», однак цифрами було вірно зазначено суму стягнення, а отже апеляційний суд вважає дану описку не суттєвою, яка не є підставою для скасування постанови.
З огляду на вищенаведене, при апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 268, 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені ОСОБА_1 правопорушення за ч. 5 ст. 126, ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП. Накладене на ОСОБА_1 стягнення узгоджується з вимогами ст.ст. 33, 36 КУпАП і його розмір визначений в межах санкції вказаних вище адміністративних правопорушень.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови судді, без змін. 
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 03 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126, ч.1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 800 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.