Справа № 346/2494/24 
Провадження № 1-кп/346/240/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
прокурора ОСОБА_4 
малолітнього потерпілого ОСОБА_5 
законного представника потерпілого ОСОБА_6 
представника потерпілого ОСОБА_7 
обвинуваченого ОСОБА_8 
захисника ОСОБА_9 
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12024096180000114 від 12.04.2024 р. відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Забережжя Богородчанського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні нікого немає, з середньою освітою, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 11.04.2024 року близько 16:15 години перебуваючи поруч з господарством за адресою АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив словесний конфлікт із малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання щодо здоровя малолітнього потерпілого наніс останньому декілька ударів палицею в ділянку ніг потерпілого, насильно здавлював руками в ділянці шиї, припиняючи дихання потерпілому. Своїми діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження у вигляді прямолінійних смугастих синців, місцями з поверхневими переривчастими саднами на їх фоні в ділянках задньої та передньої поверхні правої гомілки.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, показав, що 11.04.2024 року він працював в полі на тракторі, неподалік домоволодіння сина по АДРЕСА_2 . Близько 16-ї години він побачив як два хлопця ходять біля воріт цього домоволодіння, намагаються їх відкрити. В цей час повз проходили сусіди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які по черзі зупинялися біля хлопців та розмовляли з ними, та йшли далі. Як пізніше було з`ясовано цими хлопцями виявилися ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . ОСОБА_14 переліз через паркан та пішов по подвір`ю до будинку. ОСОБА_15 почав перелазити також, перекинув одну ногу, але не зміг перелізти, оскільки в нього на шиї висіла палиця з цвяхами ( іграшкова «рушниці»), та сумка, під вагою яких він не міг поворухнутися та кликав на допомогу. Тоді обвинувачений підійшов до хлопців, щоб зясувати, що вони роблять тут. Останнім часом він почав помічати, що з подвіря зникають деякі речі, запідозрив, що їх хтось викрадає, тому насторожився, коли побачив чужих хлопців на паркані та на подвір`ї. З поля він бачив, що це діти, а коли підійшов ближче впізнав ОСОБА_15 , яий приходив раніше до його онука ОСОБА_16 . В цей час сусідка ОСОБА_17 зупинилася неподалік та дивилася, що відбувається. Коли він підійшов до ОСОБА_15 , той просив допомогти йому злізти з паркана, що він і зробив та запитав чого вони сюди прийшли. На що хлопці почали говорити, що їх покликав ОСОБА_16 , грати в м`яч. Він не повірив в це, оскільки ОСОБА_16 вже тривалий час з батьками живе в Чехії. Обвинувачений подзвонив ОСОБА_16 і запитав у нього, чи кликав він ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , на що він відповідв, що ні. Обвинувачений обурився тим, що відбулося та на підвищеному тоні сказав хлопцям, щоб вони йшли по батьків, або він викличе поліцію, діти спокійно пішли. Він дітей не тягнув, не хапав за одяг, вони знаходилися певний час біля нього спокійно. Він нікого не бив, не хапав за одяг в області шиї. Через 30 хвилин приїхала мати ОСОБА_19 і звинуватила його в тому, що він побив її сина, погрожувала розправою. Через деякий час приїхала поліція та швидка. Поліцейські намагалися відбрати у нього пояснення, але він відмовився говорити без адвоката. Лікар швидкої оглядала ОСОБА_15 і запитувала звідки в нього синці, на що він пояснював, що впав з велосипеда, грав у футбол. Після того, як обвинувачений закінчив роботу в полі, він поїхав до поліції, де дав пояснення. Стверджував, що не наносив удари палицею ОСОБА_20 , а тому і цивільний позов не визнає. Оскільки вважає, що не спричиняв жодної шкоди ОСОБА_21 .
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, його вина знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи, та підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. 
Так, малолітній потерпілий ОСОБА_5 допитаний в судовому засіданні в присутності його законного представника ОСОБА_6 показав, що у квітні 2024 року він разом з ОСОБА_22 був у школі і в соціальній мережі Інстаграм отримав повідомлення від друга ОСОБА_23 про те, що він приїхав з Чехії і кличе його з ОСОБА_18 грати в футбол, але попередив, що в нього поламався ключ, тому треба перелізти через паркан. Це повідомлення та запрошення він сприймав як правдиве, тому разом з ОСОБА_22 після школи на деякий час зайшли додому, а потім пішли до ОСОБА_16 , який жив на одній з ним вулиці. ОСОБА_14 одразу переліз через паркан та побіг до дверей будинку, а він не встиг, вагався та тільки піднявся на паркан як ОСОБА_24 , дідусь ОСОБА_16 , підбіг до нього з городу та почав бити великою дерев`яною палицею по ногам близько п`яти раз, сварився нецензурними словами, не хотів слухати пояснення, що їх запросив ОСОБА_16 . Потім правою рукою схопив потерпілого за одяг на грудях та за горло, стискав так, що йому було важко дихати, сварився, говорив, що їх не виховують батьки, що їх посадять та все знімав на телефон. Все це відбувалося пртягом 10-15 хвилин. ОСОБА_14 весь цей час був на подвір`ї, ОСОБА_25 йому нічого не робив. Потім він вирвався та разом з ОСОБА_18 побігли додому. Всі ці події бачила сусідка тітка ОСОБА_26 . Від ударів палицею та стискання шиї він відчував фізичний біль, злякався такої агресивної поведінки дорослого чоловіка, тривалий час боявся лишатися один з дорослими, опасався, що його можуть побити. Вважає, що відносно нього ОСОБА_25 вчинив несправедливо. Переписку з ОСОБА_27 він показував працівникам поліції і зробив скрін-шот. Але ОСОБА_16 вже видалив свій аккаунт і ця переписка також видалилася у ного на мобільному телефоні, лишився тільки скрин-шот.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 . ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснила, що 11.04.2024 їй зателефонувала сусідка ОСОБА_28 і повідомила, що ОСОБА_15 побив ОСОБА_24 , бо він ліз через паркан. Вона поїхала за сином та побачила, що ОСОБА_15 і ОСОБА_14 біжуть в бік дому та плачуть. Син розповів, що ОСОБА_29 написав повідомлення та запросив у гості, сказав перелазити через паркан, що вони з ОСОБА_18 і зробили, за що обвинувачений побив ОСОБА_15 . Діти були дуже налякані. Після розмови з ОСОБА_30 вона викликала поліцію та швидку допомогу. На тілі ОСОБА_15 були червоні сліди від ударів на задній частині ніг та на грудях. Син після цього випадку змінився, боявся лишатися сам. До цього часу обвинувачений не вибачився перед дитиною. Цивільний позов в інтересах її малолітнього сина ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 50000 грн. підтримала, просила задовольнити.
Малолітній свідок ОСОБА_31 , допитаний в судовому засідані в присутності законного представника ОСОБА_32 , показав, що з ОСОБА_33 він навчається в одному класі. Одного разу вони сиділи на уроці і ОСОБА_20 прийшло повідомлення від їх однокласника ОСОБА_23 в Інстаграм, в якому він запрошував в гості пограти в м`яч, і повідомив, що двері закриті і треба перелізти через паркан. Вони знали, що ОСОБА_16 перебуває за кордоном, але подумали, що той повернувся і вирішили піти. Після уроків вони пішли до будинку ОСОБА_34 . ОСОБА_35 на полі він бачив чоловіка, але не знав, що це дідусь ОСОБА_16 , обвинувачений ОСОБА_25 . Свідок перший переліз через паркан та побіг до дверей будинку, які були зачинені. Коли повертався назад побачав, що обвинувачений ОСОБА_25 деревяною палицею середньої товщини розміром з зріст свідка ОСОБА_36 , який був на паркані, а ОСОБА_15 кричав через удари від болю, цей чоловік бив ОСОБА_15 і по плечах, хапав його за одяг біля шиї. ОСОБА_25 закликав свідка, який перебував на подвірї, і він переліз через паркан на вулицю, свідка не били. Після побиття ОСОБА_37 сварив хлопців, говорив, що вони злодії та хотіли щось вкрасти, і щоб вони прийшли з батьками. В цей час йшла сусідка тітка ОСОБА_26 , яка говорила ОСОБА_25 не бити, бо то дитина. Після цього вони вибачилися і втекли додому, де мама ОСОБА_15 вже все знала. ОСОБА_15 казав, що в нього печуть плечі. Вони дуже злякалися цієї ситуації, плакали. Йому відомо, що приїхала поліція, ОСОБА_15 їздив знімати побої.
Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні показала, що знайома з обвинуваченим та потерпілим як мешканцями села, працює медсестрою в обласній лікарні. 11.04.2024 року вона поверталася після нічної зміни, точного часу не памятає. В с.Глибока її обігнали два хлопця, це були ОСОБА_39 з другом. Вона запитала куди вони біжуть, на що вони повідомили, що їх покликав друг і побігли, а вона зупинилася нарвати трави. Через деякий час вона почула крики, коли підійшла ближче, то побачила, як ОСОБА_24 тримав в руці високо деревяну палицю перед ОСОБА_15 , який був біля паркана на вулиці та кричав, притиснув рукою за шию і груди ОСОБА_15 до паркана і каже, що твої батьки заплатять за все, і знімав на телефон. Свідок почала кричати на ОСОБА_25 , казати «що ти робиш, це ж дитина?», і він кинув палицю. Другий хлопець був за парканом на подвір`ї Свідок подзвонила мамі ОСОБА_40 і повідомила про цей інцидент. ОСОБА_15 був дуже переляканий та весь трусився, у нього були подряпини на грудях і кров. Після цих подій свідок бачила потерпілого та помітила, що він був дуже замкнутий, змінилася його поведінка.
Письмовими доказами: 
*витягом з ЄРДР з кримінального провадження №12024096180000114 від 12.04.2024 про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_6 з попередньою кваліфікацією за ч.1 ст.125 КК України (а.пр.119).
*рапортом помічника чергового Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франкіській області про отримання 11.04.2024 зі служби «102» повідомлення від КШМД про виїзд в АДРЕСА_2 на виклик, де сусід побив хлопчика 12 років, який перелазив через його огорожу (а.пр.120)
*Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 11.04.2024, відповдно до якого ОСОБА_6 заявила, що 11.04.2024 близько 16:15 в с.Лісний Хлібичин по вул..Коломийська її малолітнього сина ОСОБА_5 , побив ОСОБА_24 в області грудної клітини, по ногах, а також зловив за шію рукою (а.пр.121)
*протоколом огляду місця події від 15.04.2024 із фото таблицею до нього, відповідно до кого дізнавачем проведено огляд місця події, яким є ділянка місцевості за адресою АДРЕСА_2 , територія якого огороджена парканом з каменя та дерева, брамою (а.пр.136-141) 
*Висновком судово-медичного експерта №42 від 12.04.2024, відповідно до якого:
- на момент прведення судово-медичної експертизи 12.04.2024 о 10-50 год. у потерпілого ОСОБА_5 були наявні тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, а саме: а)прямолінійні смугасті синці, місцями з поверхневими переривчастими саднами на їх фоні в ділянках задньої та передньої поверхні правої гомілки, 
- характер та морфологія наявних тілесних ушкоджень вказують на те, що всі вони утворилися від щонайменш 7-разової дії у зазначені вище ділянки тіла потерпілого тупих твердих предметів. При цьому в ділянці правої гомілки тілесні ушкодження утворилися від щонайменш 4-разової дії тупого твердого предмету з обмеженою видовженою травмуючою поверхнею.
-з урахуванням локалізації, характеру та морфології (зовнішнього вигляду, розмірів, забарвлення) наявних тілесних ушкоджень у потерпілого на момент проведення експертизи, а також відомих часових даних події є підстави вважати, що що найбільш обґрунтований строк утворення наявних у нього тілесних ушкоджень може складати: ушкодження в ділянці правої гомілки (смугасті синці, з саднами на їх фоні) від 12 годин до 1-3 діб від моменту проведення експертизи, що не суперечить терміну спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, зазначеному дізнавачем в описовій частині Постанови; -терміни утворення ушкоджень, їх кількість, характер, морфологія та розташування (зокрема на пртилежних поверхнях тіла та правої гомілки потерпілого) виключають можливість утворення всіх наявних тілесних ушкоджень внаслідок одномоментного падіння потерпілого з вертикального чи близького до нього положення тіла, з ударом до твердої поверхні на місці падіння (а.пр.142-143).
*протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2024 за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_5 , в присутності його законного представника ОСОБА_6 , психолога з Реєстру психологів ОСОБА_41 із фото таблицею до протоколу, відповідно до якого малолітній потерпілий вказав та показав на статисті місце його розташування та розташування ОСОБА_8 під час конфлікту, який мав місце 11.04.2024 близько 16:05 в АДРЕСА_2 між ними. Малолітній потерпілий ОСОБА_5 відтворив нанесення йому ОСОБА_8 ударів деревяним предметом в ділянки ніг, не менше п`яти, а також відтворив, як ОСОБА_8 стискав йому ділянку шиї руками, насильно припиняючи дихання, та як ОСОБА_8 штовхнув його в лежаче положення (а.пр.125-129)
*висновком спеціаліста за результатами проведення допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_5 від 28.04.2024 складеного психологом ОСОБА_41 , відповідно до якого малолітній потерпілий ОСОБА_5 , зазнав психотравми у наслідок дій, які містять ознаки жорстокого поводження із дитиною з боку його сусіда ОСОБА_8 . Дитина отримала психотравмувальний досвід, який підтверджується проявами пережитих психотравмувальних подій, такими як страх, тривога, відчуччя відчуження від інших людей (а.пр.130-135)
*протоколом проведення слідчого експерименту від 26.04.2024 за участю малолітнього свідка ОСОБА_42 , в присутності його законного представника ОСОБА_32 , психолога з Реєстру психологів ОСОБА_43 із фото таблицею до протоколу, відповідно до якого малолітній свідок вказав та показав на статисті місце розташування ОСОБА_5 та ОСОБА_8 під час конфлікту, який мав місце 11.04.2024 близько 16:05 в АДРЕСА_2 між ними. Малолітній свідок ОСОБА_31 відтворив нанесення ОСОБА_8 ОСОБА_5 ударів деревяним предметом в ділянки ніг, а також відтворив, як ОСОБА_8 двома руками стискав ОСОБА_5 ділянку шиї, насильно припиняючи дихання (а.пр.151-155),
*висновком спеціаліста за результатами проведення допиту малолітнього свідка ОСОБА_42 від 27.04.2024 складеного психологом ОСОБА_43 , відповідно до якого за результатами спостереження і аналізу відповідей хлопця було виявлено, що останній має відповідні віку можливості у сприйнятті та обробці інформації надає відомості, дотримуючись логіки та хронології (а.пр.148-150),
*скрін-шотом екрану мобільного телефону із зображенням листування у соціальній мережі Інстаграм потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_44 ), такого змісту:
ОСОБА_29 : « ОСОБА_45 я сьогодні приїхав на Україну і якщо в тебе буде олег ходіт до мене я новий мяч привіз» 
ОСОБА_5 : « ОСОБА_46 не бреши ти ж в чехах неможе бути»
ОСОБА_29 : «та я не жартую навіть будеш видіти але в мене ключ поламався то перелазьте паркан з ОСОБА_18 » 
ОСОБА_5 : «Може прийду» (а.пр.145)
Твердження сторони захисту про недопустимість доказу, а саме скрін-шоту екрану мобільного телефону із зображенням листування у соціальній мережі Інстаграм потерпілого ОСОБА_5 та ОСОБА_34 , оскільки відсутні ідентифікаційні ознаки листування, абонентів та час створення, а також відсутні технічні можливості перевірити цю інформацію в оригіналі, а саме дослідити мобільний телефон, суд не бере до уваги виходячи з такого. 
Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ст. 99 КПК України, документом є спеціально створений для збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо. Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу. 
Для підтвердження змісту документа можуть бути визнані допустимими й інші відомості, якщо: 1) оригінал документа втрачений або знищений, крім випадків, якщо він втрачений або знищений з вини потерпілого або сторони, яка його надає; 2) оригінал документа не може бути отриманий за допомогою доступних правових процедур; 3) оригінал документа знаходиться у володінні однієї зі сторін кримінального провадження, а вона не надає його на запит іншої сторони.
Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Скрін-шот екрану мобільного телефону потерпілого ОСОБА_5 із зображенням листування у соціальній мережі Інстаграм потерпілого та ОСОБА_34 долучено до матеріалів кримінального провадження на досудовому слідстві за клопотанням законного представника потерілого 25.04.2024 (а.пр.144), що відповідає вимогам ст.93 КПК України. На даному скріну навна назва аккаунта користувача в мережі Instagram – ОСОБА_47 , тобто і`мя користувача, яке створене при реєстрації на онлайн-платформі, з яким потерпілий вів листування. 
Судом оглянуто мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 , а саме мобільний додаток Інстаграм та встановлено, що листування з абонентом ОСОБА_47 відсутнє, що підтверджує пояснення потерпілого про видалення даного листування абонементом matviit - ОСОБА_29 .
Отже, дослідити оригінал даного листування, шляхом огляду мобільного телефону потерпілого та вказаного листування неможливо.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що скрін-шот екрану мобільного телефону потерпілого ОСОБА_5 із зображенням листування у соціальній мережі Інстаграм потерпілого та ОСОБА_34 є допустимим доказом.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, відповідно до вимог ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, приходить до такого висновку. 
Між обвинуваченим ОСОБА_8 та малолітнім потерпілим ОСОБА_5 виник конфлікт на грунті раптово виниклих неприязних відносин через дії потерпілого, який без дозволу власника домогосподарства намагався перелізти через паркан, а обвинувачений побачив це і завдав удари деревяною палицею по ногах потерпілого, коли той перебував на паркані, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження. 
Обставини кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та локалізацію завдання ударів, учасники конфлікту) підтверджується письмовими доказами, а саме протоколом огляду місця події, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, рапортом, а також їх підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_38 , які були очевидцями події, та потерпілий. Висновком судово-медичної експертизи щодо кількості, характеру, морфології, локалізації, часу та механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого підтверджується спричинення останньому в ході подій, що стали предметом судового розгляду, легких тілесних ушкоджень у вигляді прямолінійних смугастих синців, місцями з поверхневими переривчастими саднами на їх фоні в ділянках задньої та передньої поверхні правої гомілки. 
Разом з цим, суд вважає, що в ході судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження спричинення обвинуваченим потерпілому за встановлених судом обставин тілесних ушкоджень у вигляді синця з садном на його фоні на передній поверхні ділянки правого колінного суглобу, садном на передній поверхні ділянки лівого колінного суглобу, садном на передній поверхні грудної клітки, та спростовуються висновком судово-медичного експерта №42 від 12.04.2024р. 
Так, відповідно до вказаного висновку на момент проведення судово-медичної експертизи 12.04.2024 о 10-50 год. у потерпілого ОСОБА_5 були наявні тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, а саме: синець з садном на його фоні на передній поверхні ділянки правого колінного суглобу; садно на передній поверхні ділянки лівого колінного суглобу; садно на передній поверхні грудної клітки.
З урахуванням локалізації, характеру та морфології (зовнішнього вигляду, розмірів, забарвлення) наявних тілесних ушкоджень у потерпілого на момент проведення експертизи, а також відомих часових даних події є підстави вважати, що найбільш обґрунтований строк утворення наявних у нього тілесних ушкоджень в ділянках грудної клітки та колінних суглобах (синців та саден) може складати від 2-5 діб до 7-10 від моменту проведення судово-медичної експертизи, що не відповідає терміну спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, зазначеному дізнавачем в описовій частині Постанови (11.04.2024 близько 16:00 год). 
Тому суд вважає, що з обвинувачення необхідно виключити посилання на те, що ОСОБА_8 , за обставин вказаних у даному вироці, своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_5 легке тілесне ушкодження у вигляді синця з садном на його фоні на передній поверхні ділянки правого колінного суглобу, садном на передній поверхні ділянки лівого колінного суглобу, садном на передній поверхні грудної клітки.
Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження беззаперечно доведена в судовому засіданні стороною обвинувачення. Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Невизнання обвинуваченим своєї вини, суд оцінює критично, як намір уникнути відповідальності, оскільки його покази щодо не заподіяння ним потерпілому тілесних ушкоджень спростовуються дослідженими судом доказами в їх сукупності та взаємозвязку. 
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до ст.67 КК України суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та в присутності малолітньої дитини виходячи з такого.
Відповідно о ч.2 ст.6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.
Потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент вчинення кримінального проступку щодо нього йому було 11 років, тобто він був малолітнім. Крім того, судом встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено в присутності свідка ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому на момент його вчинення було 11 років, оттже він був малолітнім.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначені покрання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України є кримінальним проступком, характер діяння і спосіб його вчинення, особу винного. Так суд враховує, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання (а.пр.164), раніше не судимий (а.пр.160); є пенсіонером за віком, одружений, має постійне місце проживання, де проживає з дружиною, донькою та онуком (а.пр.161-165), не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (а.пр.158,159). Суд враховує також ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме невизнання своєї вини та відсутність каяття у вчинених діяннях. При призначенні покарання суд бере до уваги відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявность обтяжуючої покарання обставини. 
Враховуючи вищенаведене, суд вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в максимальному розмірі, що буде необхідним та достатнім для досягнння мети покарання не лише кари обвинуваченого за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим так і іншими особами. При цьому, суд враховує вимоги ч.2 ст.57 та ч.3 ст.58 КК України про те, що покарання у виді громадських робіт та виправних робіт, які передбачені санкцією ч.1 ст.125 КК, не застосовуються до осіб, що досягли пенсійного віку. 
Щодо цивільного позову.
Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди завданої злочином, в якому просила стягнути з цивільного відповідача на її користь 50000 гривень моральної шкоди.
Свої позовні вимоги цивільний позивач обґрунтовує тим, що в результаті неправомірних дій обвинуваченого її малолітньому сину ОСОБА_5 заподіяна моральна шкода, яка виразилася в тому, що малолітній ОСОБА_5 на даний час побоюється спілкуватися з особами старшго віку та знаходитися на вулиці без батьків. У дитини зявилося відчуття безпорадності, жах від розуміння, що до нього без причинно може бути застосовано фізична сила сторонніми людьми. Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактру (неправомірних дій відповідача), керуючись принципом розумності та справедливості, розмір моральної шкоди цивільний позивач оцінює в 50000 грн.
Відповідно до вимог ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми. Згідно п.5 вказаної постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно п.9 постанови розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.12.2020 року справі №752/17832-14-ц зазначила, що під моральною шкодою розуміють страждання, заподіяні громадянином внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Суд звертає увагу не те, що сторона, яка пред`являє вимоги відшкодування завданої їй моральної шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту, у порядку встановленому процесуальними нормативно-правими актами.
Судом встановлено, що внаслідок вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, малолітньому потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у виді синців та садна в ділянках задньої поверхні правої гомілки, що завдало фізичного болю, а відтак йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, у зв`язку з ушкодженням його здоров`я. 
Крім цього, малолітній потерпілий у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку обвинуваченого, а саме заподіяння йому тілесних ушкоджень, вживанням на його адресу нецензурних слів та загалом агресивної поведінки зазнав душевних страждань, це такі психологічні наслідки як почуття страху, безпорадність, приниження, втрата довіри до оточуючих, зокрема до дорослих людей. Ці наслідки відобразилися в його поведінці після побиття. При цьому суд враховує малолітній вік потерпілого, якому дорослою людиною було заподіяно фізичну шкоду, що беззаперечно призвело до більш тривалого та болісного ефекту в психологічному аспекті, ніж для дорослого.
Зазнання потерпилим душевних страждань в судовому засіданні окрім показів потерпілого та його законного представника, підтвердили також свідки ОСОБА_38 та ОСОБА_31 , отрмання потерпілом психотравми встановлено психологом в висновку спеціаліста (а.пр.130-135)
У відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. 
Вирішуючи цивільний позов законного представника малолітнього потерпілого про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним проступком, суд враховує рішення ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», в якому суд зазначає, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. 
Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р. в якому зазначено, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. 
Враховуючи характер та обсяг фізичних страждань, яких зазнав потерпілий, а також з урахуванням глибини душевних страждань, враховуючи обстановку заподіяння шкоди потерпілому, спосіб заподіяння тілесних ушкоджень, малолітній вік потерпілого та пенсійний вік обвинуваченого, а також зважаючи на вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 25000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.
Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд враховує також правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц, відповідно до яких розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 368, 373-376 КПК України, суд-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Цивільний позов ОСОБА_6 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) в якості відшкодування моральної шкоди 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 коп. 
В решті позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя: 	ОСОБА_1