Єдиний унікальний номер: 379/1548/25 
Провадження № 2/379/34/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
09 лютого 2026 року	м.Тараща	

Таращанський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді - Невгада О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Бакал О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :
Представник позивача за допомогою підсистеми ЄСКІС «Електронний суд» звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд:
стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 114611224 від 04.12.2020 у розмірі 18 622,42 грн.;
стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.
Обґрунтування позиції сторін.
Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 04.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклали кредитний договір № 114611224 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 1.1. договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит в розмірі 5 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.
Первісний кредитор виконав своє зобов`язання - 04.12.2020 перерахував відповідачці кошти в розмірі 5500,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 хх-хххх-3018, вказану відповідачем у заявці при укладенні кредитного договору. Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредиту, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 18622,42 грн., що складається з 5 199,20 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 13 423,22 грн. – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом,
Крім того, 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався додаткової угодою. 
Також, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого від ТОВ «Таліон Плюс» до «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.
Крім того, 08.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 08/07/2025-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової допомоги до відповідача за кредитним договором в розмірі 18 622,42 грн., які вимог позивач просить стягнути з відповідача.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, вказує, що зазначений попередній розрахунок суми судових витрат включає в себе витрати понесені із зверненням позивача за наданням правничої допомоги згідно договору № 09/07/25-01 від 09.07.2025, додаткової угоди до нього № 25770546350 від 09.07.2025, акту прийому-передачі наданих послуг до договору надання правничої допомоги згідно договору № 09/07/25-01 від 09.07.
У відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву.

Процесуальній дії у справі.
Копії позовної заяви та доданих до неї документів було надіслано позивачем відповідачу (а.с. 85).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025, головуючим суддею в указаній судовій справі визначено суддю Невгада О.В.
04.09.2025 на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було отримано інформацію з відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконавчого комітету Таращанської міської ради, що зареєстрованого місця проживання відповідача.
08.09.2025 суд постановив ухвалу, якою прийняв позов до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначив судове засідання на 13.10.2025. Витребувано інформацію, що містить банківську таємницю з АТ «Райффайзен Банк» (а.с. 160-163).
30.09.2025 від АТ «Райффайзен Банк» надійшли документи, які були витребувані судом (а.с.118-119).
У судові засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» не з`явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений належно. У прохальній частині позову викладено клопотання щодо розгляду справи без участі представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечують (а.с.8 на звороті).
Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання 13.10.2025 та послідуючі судові засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належно і завчасно згідно з вимогами чинного законодавства: рекомендоване поштове відправлення повернулися на адресу суду з відміткою про отримання адресатом (а.с.121, 130, 137, 145,146).
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце та час судових засідань.
Жодних заяв чи клопотань по суті спору від Відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач ОСОБА_1 не подавав.
Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України, враховуючи ненадання Відповідачем відзиву у строк, встановлений судом, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 в судове засідання жодного разу не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав, водночас, позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для її заочного розгляду.
Ухвалою суду від 09.02.2026, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи.
Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 04.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ДОПОМОГА» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № 114611224 від 04.12.2020.Зазначений договір було підписано відповідачем 04.12.2020 електронним підписом – одноразовим ідентифікатором MNV6Z9X3 (а.с.13-15)
Кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - «Дисконтний період»). У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту.(п. 1.2. договору);
Сторони погодили, що встановлений в п. 1.2. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем позичальника або шляхом активації Позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду. Застосування позичальником зазначеного права продовження загального строку дисконтного періоду можливе до закінчення дисконтного періоду, а також під час пільгового періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. (п. 1.3. договору);
Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду (в термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.3. цього договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду.
З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 841,80 (вісімсот сорок одна цілих вісім десятих) процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
04.12.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 5500,00 грн. на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 хх-хххх-3018 (а.с. 32).
Як убачається з інформації № 81-15-9/12193-БТ від 24.09.2025 наданою АТ «Райффайзен Банк» на ухвалу суду від 08.09.2025 банківська карта НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 (а.с.118). Крім того згідно виписки по рахунку наданої АТ «Райффайзен Банк» 04.12.2020 було зарахування грошових коштів у сумі 5 500,00 грн. (а.с.119), що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ ФК «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Строк дії договору закінчується 28 листопада 2019 року (а.с 39-42). 
28.11.2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с. 44 на звороті).
31.12.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 року та № 28/1118-01 (а.с. 45-48).
З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.
Відповідно до п. 4.1. Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року, строк дії якого було продовжено Додатковою угодою № 27 від 31.12.2021 до 31.12.2022, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. 
Згідно з п. 5.3.4. Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, фактор має право нараховувати боржникам після відступлення права вимоги проценти та інші обов`язкові платежі за кредитним договором.
Відповідно до Реєстру боржників № 124 від 09.03.2021 року за Договором факторингу від ТOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 12137,02 грн. яка складається з 5199,20 грн. заборгованість по тілу кредиту та 6937,82 грн. заборгованість по відсотках (а.с. 52-53).
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. (а.с. 55-57).
Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу № 05/0820-01, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги. 
Додатковими угодами № 2 та №3 строк дії договору факторингу № 05/0820-01від 05.08.2020 було продовжено спочатку до 31.12.2022, а потім до 30.12.2024 (а.с. 59 на звороті, 60).
Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 31.08.2023 року за Договором факторингу від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18622,42 грн. яка складається з 5199,00 грн. заборгованість по тілу кредиту та 13423,22 грн. заборгованість по відсотках (а.с. 61-62).
08.07.2025 року між ТOB «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу №08/07/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 64-67).
Згідно з п.1.2. Договору факторингу, перехід права вимоги відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 04.06.2025 року за Договором факторингу від ТOB «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18622,42 грн. яка складається з 5199,20 грн. заборгованість по тілу кредиту та 13423,22 грн. заборгованість по відсотках (а.с. 69-70).
08.07.2025 року представники сторін склали та підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників (а.с. 71), чим само зафіксували перехід до позивача права вимоги до відповідача за Кредитним договором № 114611224 від 04.12.2020 на загальну суму 18622,42 грн. яка складається з 5199,20 грн. заборгованість по тілу кредиту та 13423,22 грн. заборгованість по відсотках 
30.09.2025 від АТ «Райффайзен Банк» надійшла інформація згідно якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , фінансовий номер телефону, який знаходиться в анкетних даних НОМЕР_4 . Згідно Інформації про рахунок від 24.09.2025 року, 04.12.2020 на рахунок ОСОБА_1 надійшло 5500,00 грн. від з Moneyveo (а.с. 118-119). 
Таким чином, судом встановлено, що первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором № 114611224 від 04.12.2020 року виконав у повному обсязі, натомість відповідач ОСОБА_1 кредитні кошти та відсотки в повному обсязі не повернув внаслідок чого у нього виникла заборгованість, загальний розмір якої на момент подання позовної заяви складає 18622,42 грн.: 5199,20 грн. заборгованість по тілу кредиту та 13423,22 грн. заборгованість по відсотках.
Дана сума підтверджується Розрахунками заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 74-75, 76). 
Жодних доказів, які б спростовували розмір заборгованості відповідач суду не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, додаткової угоди до договору, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Суд також враховує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачкою не оспорювався та не визнавався недійсним, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не надано суду жодного належного та допустимого доказу на спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.
Тому, виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості й верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, завищений щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, і не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява N 19336/04, п. 269).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію даної справи, яка є малозначною, та існує багато судової практики в даній категорії спору, а також, враховуючи, що розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність цієї справи.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422, 40 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» заборгованість за Кредитним договором № 114611224 від 04 грудня 2020 року у розмірі 18622 (вісімнадцять тисяч шістсот двадцять дві) гривні 42 копійки, що складається з: 5199,20 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 13423,22 грн. - заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»» судові витрати у справі: судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 3 000,00 грн., всього - 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана ним протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»», код ЄДРПОУ: 42986956, адреса місцезнаходження: Алматинська, буд. 8, офіс 310а, м. Київ, індекс 02090;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено та підписано 13 лютого 2026 року.

Суддя         О.В. Невгад