Справа № 283/354/26
Провадження №2-о/283/36/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
20 квітня 2026 року м. Малин
Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Хомич В.М., секретар судового засідання Ільніцька С.В., за участю заявниці, представника заявниці - адвоката Коржа В.В. (в режимі ВКЗ), розглянувши у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Корж В`ячеслав Васильович, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог заявника.
Заявниця через представника звернулася із заявою до суду, в обґрунтування якої зазначила, що є бабою (по лінії матері) ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 в зоні бойових дій, в с. Мала Токмачка, Пологівського району, Запорізької області.
Батьки ОСОБА_2 померли ІНФОРМАЦІЯ_2 , він не був одружений, та будь яких інших родичів, яких би утримував, окрім бабусі ОСОБА_1 , не мав. 
Через пенсійний вік ОСОБА_1 є непрацездатною та за станом здоров`я не могла і не може працювати та забезпечувати себе. Фактично єдиним доходом заявниці є мінімальна пенсія в розмірі 2451,39 грн щомісячно, якої не вистачає для задоволення мінімальних життєвих потреб. Інших доходів заявниця не мала і не має, та знаходилась на повному утриманні з боку свого онука, ОСОБА_2 , оскільки останній проходив військову службу з 2020 року, отримував заробітну плату та надавав заявниці допомогу на лікування, харчування, придбання одягу, інших необхідних речей, тощо. З часу укладення контакту на військову службу і до моменту смерті (загибелі) ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявниця та ОСОБА_2 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство. Встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_2 заявниці необхідне для реалізації права на отримання його невиплаченого грошового забезпечення та грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 23.02.2026 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами окремого провадження, судове засідання призначено на 09 годину 16.03.2025; залучено в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України. 
02.03.2026 від представника військової частини НОМЕР_1 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та просить прийняти рішення на розсуд суду.
16.03.2026 від представника Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення.
Позиція заявниці та її представника 
У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримала повністю, просили її задовольнити з підстав, зазначених у заяві. 
Заявниця повідомила, що її онук - ОСОБА_3 , був сиротою, проживав з нею. Після закінчення училища підписав контракт в армії. Допомагав у всьому заявниці та своїй неповнолітній сестрі, яка проживала із заявницею. Коли заявниці потрібна була операція, ОСОБА_4 давав кошти. Після загибелі заявниця похоронила внука.
Представник заявниці у судовому засіданні наголосив, що єдиним доходом заявниці є пенсія, тоді як інші виплати, які вона отримувала на дітей, не слід враховувати, бо це кошти на утримання дітей. З огляду на надзвичайно малий розмір пенсії, допомога онука ОСОБА_2 була для заявниці основним джерелом для існування.
Позиція заінтересованої особи 
Представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України, ОСОБА_5 , просив відмовити у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю підстав для її задоволення. У письмових пояснення представник зазначив, що, якщо факт може бути підтверджений у встановленому законом адміністративному порядку, суд не має підстав його встановлювати. Визначення статусу утриманця віднесено до компетенції органів Пенсійного фонду України, які уповноважені вирішувати ці питання у позасудовому порядку при розгляді заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Перебування особи на утриманні досліджував Верховний Суд, який у постанові від 13.01.2021, ухваленій у справі № 592/17552/18 зазначив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім наданої допомоги. Якщо крім допомоги, що надавалася, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, годувальник взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку годувальника та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. З наданих до суду доказів вбачається, що розмір наданої допомоги не перевищує розміру одержуваних доходів заявником. Доказів, що надана допомога була для заявниці постійним і основним джерелом засобів до існування, заява не містить, що є додатковою підставою для відмови у задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.
Встановлені судом фактичні обставини
Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , а його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.13).
ОСОБА_2 є внуком заявниці ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_8 (а.с. 12) та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про її шлюб (а.с. 14). 
Згідно з копією паспорта, заявниця має сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).
Батьки ОСОБА_2 померли ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджують свідоцтва про смерть (а.с. 17, 18).
Згідно з довідкою Іванівської сільської ради Малинського району Житомирської області, станом на 01.09.2015 заявниця проживала за адресою: АДРЕСА_1 разом з внуками: ОСОБА_10 , 1998 р.н., ОСОБА_2 , 2000 р.н., ОСОБА_2 , 2001 р.н., ОСОБА_11 , 2002 р.н., ОСОБА_12 , 2003 р.н., ОСОБА_13 , 2008 р.н., (а.с.23).
Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 № 189 від 11.08.2020, ОСОБА_2 був призначений на посаду механіка водія підрозділу військової частини (а.с. 19).
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 стверджується, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Мала Токмачка Пологівського району Запорізької області; смерть настала в зоні проведення бойових дій, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 4191 від 20.11.2023 (а.с.16, 20).
ОСОБА_1 перебувала на обліку УПФУ в Житомирській області та з січня по грудень 2023 року отримувала пенсію по віку у загальному розмірі 30416,68 грн (а.с. 22).
У період з січня 2022 по червень 2023 року заявниця перебувала на обліку в УПСЗН виконавчого комітету Малинської міської ради та отримувала щомісячну допомогу на дітей, над якими встановлена опіка та піклування, що підтверджено інформацією з ДРФОПП та довідкою №46 від 03.04.2026.
Згідно з даними АТ КБ «ПриватБанк» щодо інформації про окремі операції по рахунку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 здійснював перекази грошових коштів на користь заявниці: 21.03.2023 - 7000 грн, 28.03.2023 - 1000 грн, 24.04.2023 - 2500 грн (а.с. 24).
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 надала показання про те, що з 2021 року є дружиною сина заявниці. ОСОБА_4 своєї сім`ї не мав, а його батьки померли. У 2020 році ОСОБА_4 пішов у ЗСУ. Приїжджав до заявниці у відпустку, допомагав по господарству, купував продукти і речі бабусі та сестрі, яка проживала з бабусею (заявницею). Також ОСОБА_4 переводив гроші на операцію ОСОБА_1 . Гроші заявниці внук давав переважно готівкою, іноді переводив на картку. Матеріальна допомога від ОСОБА_2 була більшою за пенсію, яку отримує заявниця.
Свідок ОСОБА_15 повідомила, що є сусідкою заявниці. ОСОБА_16 з дитинства проживав із заявницею, яка доводиться йому бабусею. Від неї пішов у 1 клас. Після закінчення школи пішов до ПТУ, а потім підписав контракт у ЗСУ. Під час служби приїжджав до заявниці, допомагав їй по господарству, а також допомагав грошима, оскільки пенсія у неї дуже маленька і важко прожити на невеликі гроші. Свідкові відомо, що гроші заявниці ОСОБА_16 передавав готівкою або привозив сам.
Оцінка доводів заяви та норми права, застосовані судом.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Ці критерії застосовує Велика Палата Верховного Суду в постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 та від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.
Отже, в судовому порядку можливо встановити факти, коли вони безпосередньо породжуватимуть юридичні наслідки, тобто вони повинні мати юридичне значення, а саме: від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення.
Предметом розгляду в цій справі є встановлення факту перебування заявниці на утриманні свого онука - ОСОБА_2 , який загинув при виконанні обов`язків військової служби.
Метою встановлення факту перебування на утриманні, заявниця визначила отримання невиплаченого грошового забезпечення ОСОБА_2 та грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, відтак для встановлення вказаного факту, суду потрібно встановити, чи має він юридичне значення для заявника, з урахуванням заявленої мети.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їх сімей.
Реалізація вказаних заявником прав на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачена Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (в редакція, чинних на момент загибелі ОСОБА_2 ).
Згідно з п. 1 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби.
Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції, чинній на 21.01.2023) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають (…) утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (тут і далі в редакції, чинній на 26.10.2022) право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Пунктом «г» ч. 4 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати.
Члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування (ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).
З вказаних норм слідує, що для цілей визначення того, чи є заявниця утриманцем у розумінні чинного на момент загибелі ОСОБА_2 законодавства, необхідно встановити, чи має вона право на призначення пенсії в разі втрати годувальника за приписами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Водночас право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» бабуся має у випадку відсутності осіб, які за законом зобов`язані її утримувати, та перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця.
Частиною 1 ст. 202 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Згідно з ч. 1 ст. 266 Сімейного кодексу України повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.
Як встановлено судом, заявниця має сина, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9 та показання свідка ОСОБА_14 ), на якого згідно з ч. 1 ст. 202 СК України покладено обов`язок утримувати матір, яка є непрацездатною і потребує допомоги. Суду не надано належних доказів на спростування вказаної обставини. Тобто, ОСОБА_1 має особу, яка за законом зобов`язана її утримувати. 
Відсутні і належні докази на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 на повному утриманні ОСОБА_2 або одержанні від нього допомоги, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування, оскільки з письмових доказів встановлено, що заявниця є пенсіонеркою і отримувала пенсію за віком, крім того вона щомісячно отримувала державну допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. Допомога ж ОСОБА_2 , згідно з письмовими доказами та показаннями свідків, не може бути визнана як постійна, тобто така, що носила систематичний характер, а тому і не є основним джерелом засобів до існування заявниці.
Встановлені судом обставини не свідчить про належність заявниці до утриманців загиблого військовослужбовця в розумінні ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до правового висновку, який виснувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 705/552/15-а, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Ухвалення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реал ізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 23, 76, 81, 258, 259, 265, 273, 293, 294, 315, 317, 319 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , представник заявника - адвокат Корж В`ячеслав Васильович, заінтересовані особи: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення (складення).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 20.04.2026.
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заінтересовані особи: Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ НОМЕР_6, адреса місця знаходження: АДРЕСА_2. 
Військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_6 

Суддя	  	В.  М.  Хомич