УХВАЛА
06 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 334/6927/24
провадження № 61-2412ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Балкового Руслана Леонідовича на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпра від 15 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення втраченої власності та
ВСТАНОВИВ:
25 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Балковий Р. Л. через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпра від 15 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року.
16 березня 2026 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу заявника залишено без руху та надано десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження; сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі, або надання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Роз`яснено, якщо у вказаний строк заявник не звернеться до суду касаційної інстанції із клопотанням (заявою) про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із наведенням підстав для його поновлення, а також поданням доказів на їх підтвердження, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Визначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
Копію ухвали направлено заявнику на зазначену в касаційній скарзі адресу.
25 березня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява представника 
ОСОБА_1 - адвоката Балкового Р. Л. про усунення недоліків касаційної скарги, зокрема, долучено копію довідки про доходи ОСОБА_1 за період з жовтня 2017 року до серпня 2025 року та подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.
Зазначені в ухвалі вимоги у повному обсязі не були виконані, оскільки заявником на виконання ухвали Верховного Суду від 16 березня 2026 року не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з наведенням переконливих підстав для його поновлення та поданням доказів на їх підтвердження.
19 березня 2026 року ухвалою Верховного Суду визнано наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.
Залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд висновував таке.
З інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що надання загального доступу до оскаржуваної постанови надано 15 грудня 
2025 року. 
05 січня 2026 року ОСОБА_1 вперше подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпра 
від 15 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 10 грудня 2025 року, яку 28 січня 2026 року ухвалою Верховного Суду повернуто заявниці відповідно до вимог частини третьої статті 392 ЦПК України, бо касаційна скарга не була підписана заявницею.
29 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Балковий Р. Л. вдруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпра від 15 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року.
11 лютого 2026 року ухвалою Верховного Суду подану вдруге касаційну скаргу повернуто, оскільки касаційна скарга в порушення вимог частини п`ятої статті 392 ЦПК України не містила підстав касаційного оскарження, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України.
Указану ухвалу Верховного Суду отримано представником ОСОБА_1 адвокатом Балковим Р. Л. 16 лютого 2026 року.
Отже, повернення вперше і вдруге поданої касаційної скарги, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки заявниця та її представник як учасники справи повинні бути обізнаними з вимогами щодо підпису та зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 389 ЦПК України.
Втретє з касаційною скаргою представник в інтересах ОСОБА_1 звернувся 
25 лютого 2026 року, через 9 днів після отримання ухвали про повернення вдруге поданої касаційної скарги.
Вказував, що він намагався скоротити пропуск строку на касаційне оскарження зі всією обачливістю.
Верховний Суд такі доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не прийняв, оскільки повернення вперше і вдруге поданих касаційних скарг відбулося із причин, які повністю залежали від заявника та ОСОБА_1 , що позбавило суд можливості оцінювати такі причини пропуску строку відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 24 липня 2023 року в справі № 200/3692/21 (провадження К/990/17155/23).
У заяві, поданій 25 березня 2026 року на усунення недоліків касаційної скарги, 
адвокат Балковий Р. Л. вказує, що повернення двічі поданих касаційних скарг спонукало його та ОСОБА_1 доопрацювати та узгодити правову позицію і після цього в найкоротший термін він звернувся з касаційною скаргою втретє. Також вказує на необхідність урахування обставин дії правового режиму воєнного стану та перебої з електропостачанням.
Указані обставини не можуть вважатися поважними для поновлення строку на касаційне оскарження, з огляду на таке.
Верховний Суд зазначає, що у зв`язку із військовою агресією рф проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 
від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України 
від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому продовжений і триває досі.
Питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Проте сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути безумовною підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень без підтвердження заявником конкретних обставин, які унеможливили вчинення відповідної процесуальної дії у визначений законом строк.
Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного 
Суду від 10 листопада 2022 року в справі № 990/115/22, провадження 
№ 11-107заі22.
Введення воєнного стану дійсно є підставою для поновлення особі процесуального строку у випадку, якщо особа зазначає конкретні обставини, що у зв`язку із введенням воєнного стану завадили їй вчасно подати касаційну скаргу.
Водночас вперше звернення з касаційною скаргою відбулося вчасно, але з порушенням порядку подання касаційної скарги, оскільки її не було підписано ОСОБА_1 . Вдруге повернення касаційної скарги відбулося з причин незазначення підстав касаційного оскарження.
Тобто ці порушення вимог ЦПК України жодним чином не пов`язані з введенням воєнного стану та тим, що відбувалися систематичні відключення електроенергії.
З огляду на статус, права та обов`язки, адвокат повинен бути обізнаним з вимогами ЦПК України та самостійно визначає стратегію захисту (зважаючи на волю клієнта) і має право відмовитися від доручення, якщо воно суперечить закону або його можливостям.
Жодних доказів щодо обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану, відключення електроенергії та позбавили можливості звернення до суду з касаційною скаргою вчасно заявником не надано як під час звернення з касаційною скаргою втретє, так і під час подачі заяви на усунення недоліків. Непідписання касаційної скарги, як і незазначення підстав касаційного оскарження, апріорі не залежать від існування чи відсутності оголошення воєнного стану та наявності чи відсутності електроенергії.
Верховний Суд таке обґрунтування пропуску строку на касаційне оскарження, вважає неповажним, зауважує та наголошує, що втретє звернення з касаційною скаргою відбулося з пропуском строку на касаційне оскарження; повернення вперше та вдруге поданої касаційної скарги, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку, оскільки заявник як учасник справи повинен бути обізнаним з вимогами щодо форми і змісту касаційної скарги.
Строк на касаційне оскарження, передбачений частиною першою статті 390 ЦПК України, пропущено і жодних поважних, на думку суду, підстав поважності його пропуску не надано. 
Станом на 06 квітня 2026 року вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху для надання доказів, які б свідчили про поважність пропуску строку на касаційне оскарження ухвали, не виконано.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).
ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19 (провадження 
№ 11-24апп21), який є обов`язковим для застосування судами, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду під час виявлення недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху. 
Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:
- повернення судом апеляційної інстанції скарги - у разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 296 КАС України (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України), за таких обставин скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;
- відмова судом апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження - у разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодо дотримання строку та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, що також є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).
На переконання Великої Палати Верховного Суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, окрім цього, має інші недоліки і такі недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунено, зокрема, не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для поновлення строку, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.
Такий висновок застосовний і під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження.
15 грудня 2017 року набули чинності КАС України, ЦПК України та Господарський процесуальний кодекс України, які в основному є уніфікованими.
Так, підстави повернення апеляційної скарги в КАС України та ЦПК України є аналогічними, а підстави повернення касаційної скарги такі ж, як підстави повернення апеляційної скарги.
Так само є уніфікованими і підстави відмови у відкритті апеляційного провадження у КАС України та ЦПК України.
Тому під час вирішення питання про долю касаційної скарги, яка подана з порушенням строку на касаційне оскарження, необхідно враховувати, що абзац 2 частини третьої статті 393 ЦПК України в контексті пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачає необхідність відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки виключає можливість відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для поновлення строку подання скарги.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження в справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.
За таких обставин касаційний суд зобов`язаний відмовити у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Балкового Руслана Леонідовича на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпра від 15 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення втраченої власності відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: О. М. Ситнік
В. М. Ігнатенко 
І. М. Фаловська