Справа № 243/538/26
Номер провадження 3/243/632/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2026 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Гончарова А.О., розглянувши матеріали, які надійшли з ВП № 4 Краматорського РУП ГУ НП в Донецькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 , сержант, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

ВСТАНОВИВ:

08.01.2026 о 01 годині 20 хвилин по вул. Центральна,101, в с. Майдан, Краматорського району, Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним Mercedes ML 320 номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою Алкотестер Drager 6810 та у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Представник ОСОБА_1 – адвокат Чеботарьова Ю.В., яка діє на підставі ордеру про надання правничої допомоги серія АІ № 2107669 від 26.01.2026 та додаткової угоди до договору від 17.12.2025, направила до суду ряд клопотань, обґрунтувавши їх наступним.
У клопотанні про визнання доданого до справи відеозапису недопустимим доказом зазначила, що даний відеозапис є неповним та не містить таких юридично значущих фактів: момент руху транспортного засобу; момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом; першопочаткове спілкування поліцейських з ОСОБА_1 протягом 50-ти хвилин, тому на думку сторони захисту відеозапис отриманий із порушенням закону, а саме із порушенням п. 5 розділу ІІ "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису".
Відповідно до клопотання про закриття адміністративного провадження, представник зазначила, що з відеозапису, який міститься в матеріалах справи не вбачається, яка була підстава зупинки транспортного засобу та чи взагалі поліцейські зупиняли ОСОБА_1 . Також, в матеріалах справи не міститься жодного документу, який би підтверджував факт зупинки та її законність.
Також зазначила, що даний відеозапис є неповним та не містить таких юридично значущих фактів: момент руху транспортного засобу; момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом; момент роз`яснення ОСОБА_1 процедури проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та наслідки відмови від проходження такого огляду; момент ознайомлення ОСОБА_1 з його законними правами та обов`язками відповідно до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Крім того, долучене до матеріалів справи направлення на медичний огляд було складене о 02 год. 05 хв., тобто ще до початку відеофіксації, яка розпочалась о 02 год. 10 хв., що також свідчить про порушення порядку відеофіксації події. Також на даному направленні відсутній підпис поліцейського. Таким чином, поліцейські грубо порушили процедуру відеофіксації, а тому такий відеозапис не є належним та допустимим доказом, про що зазначено в окремому клопотанні.
Крім того, сторона захисту зауважила, що поліцейськими не було взагалі зафіксовано момент керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому вимога про проходження огляду на стан сп`яніння є неправомірною. Крім цього, у своїх письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що коли поліцейські підійшли до нього, він просто перебував в автомобілі, і не знав, чи повинен він в даному випадку проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. Працівники поліції здійснили на ОСОБА_1 психологічний тиск, вводячи його в оману щодо обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та змусивши його відмовитись від огляду під відеозапис, чим самим ОСОБА_1 нібито міг запобігти проблем з Військовою службою правопорядку.
З огляду на вищевикладене, а саме безпідставної зупинки транспортного засобу, відсутності повної та безперервної відеофіксації правопорушення, захист вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на вищевикладене, сторона захисту просила провадження у даній справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Також стороною захисту направлено до суду клопотання про призначення ОСОБА_1 покарання з урахуванням принципу індивідуалізації, оскільки ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 . Позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом на один рік фактично паралізує не тільки його особисту військову службу, але й решти військовослужбовців, оскільки без права керування транспортним засобом ОСОБА_1 буде позбавлений можливості виконувати безпосередні свої службові військові обов`язки. В даному випадку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами фактично паралізує можливість виконання ОСОБА_1 конституційного обов`язку із захисту Батьківщини згідно вимог ст. 65 Конституції України. На переконання сторони захисту, у разі доведення вини ОСОБА_1 буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним інших адміністративних правопорушень у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. та застосувати за аналогією закону ст. 69 КК України і не призначити йому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.
Відповідно до письмових пояснень особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , направлених його представником, останній зазначив, що свою вину не визнає, адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП не вчиняв. Транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував. Поліцейські під`їхали до нього, коли він перебував в автомобілі та не рухався на ньому. Вони попросили його посвідчення водія та документи на машину, спитали де він проходить службу. Після цього спитали, чи вживав він алкогольні напої та почали наполягати, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Він вказав, що взагалі просто знаходився в автомобілі, і в стані алкогольного сп`яніння не перебував. На це поліцейські сказали, що він має пройти огляд на стан сп`яніння і це його обов`язок. Він точно не був обізнаний, чи має проходити огляд на стан сп`яніння в такому випадку, тому вирішив погодитись. Проте поліцейський сказав, що якщо він погодиться, вони викличуть Військову службу правопорядку, і у нього будуть неприємності, а тому краще відмовитись, і в суді я зможу довести свою невинуватість. Йому було незрозуміло, з яких причин поліцейські мають викликати ВСП. Проте, він їм повірив, і вирішив вчинити так, як вони кажуть. Після цього вони ввімкнули камеру і почали його знімати. Про наслідки таких дій та про те, що йому загрожує позбавлення права керування транспортними засобами він обізнаний не був, а поліцейські таким чином ввели його в оману. А тому провадження по даній справі просить закрити. В тому разі, якщо суд визнає його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, просить застосувати тільки стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, так як є військовим, і право керування транспортними засобами йому необхідне для виконання бойових завдань.
Представник особи, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 – адвокат Чеботарьова Ю.В., в судовому засіданні провину ОСОБА_1 не визнала, підтримала доводи зазначені у клопотаннях, додатково оголосила про направлення скарги на дії працівників поліції в порядку Закону України «Про звернення громадян» та положення Порядку розгляду звернень та організації проведення особистого прийому громадян в органах та підрозділах Національної поліції України, просила суд провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити, у зв`язку відсутністю події та складу даного адміністративного правопорушення.
Особа, стосовно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 будучи повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи в судовому засіданні участь не приймав, враховуючи, що він скористався правом передбаченим ст. 268 КУпАП та звернувся за юридичною допомогою адвоката, який в судовому засіданні висловив свою позицію щодо закрити провадження в справі, а тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за його відсутності.
Суд, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Чеботарьову Ю.В., дослідивши надані матеріали справи про адміністративне правопорушення та надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, правила, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Відповідно до п.2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Складом адміністративного правопорушення, відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду особи на визначення стану сп`яніння регулюється вимогами ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
За змістом частин 1-2 статті 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно п. 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п. 6-7 Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
В силу положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.
Провина ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП повністю підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД№ 821968 від 08.01.2026, з якого слідує, що 08.01.2026 о 01 годині 20 хвилин по вул. Центральна,101, в с. Майдан, Краматорського району, Донецької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним Mercedes ML 320 номерний знак НОМЕР_3 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду для визначення стану сп`яніння на місці зупинки за допомогою Алкотестер Drager 6810 та у медичному закладі водій відмовився. Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 останньому були роз`яснені права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП, положення статті 63 Конституції України, про що свідчить його підпис;
- направленням на огляд ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 08.01.2026 о 02-05 год. до КЛПУ «Медичний центр профілактики та лікування залежності м. Краматорськ» у м. Слов`янськ;
- актом прийому передачі транспортного Mercedes ML 320 номерний знак НОМЕР_3 від 08.01.2026;
-довідкою, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_4 від 06.06.2018, категорії В1,В, С1,С;
-відеофайлами з Bodycam на оптичному диску: Вірса 130 КУпАП.MP4, долученого до протоколу, з яких вбачається, що ОСОБА_1 підтвердив керування 08.01.2026 о 01 годині 20 хвилин транспортним засобом Mercedes ML (01:09), зазначив що їхав з м. Слов`янськ в м. Барвінкове (01:44-01:47), підтвердив факт вживання алкогольних напоїв (випив пиво)(01:31); під час подальшого спілкування працівником поліції повідомлено ОСОБА_1 , що у нього вбачаються ознаки алкогольного сп`яніння (01:50-01:54), після озвучення таких: запах алкоголю, тремтіння пальців рук, ОСОБА_1 двічі було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у визначеному законом порядку та на місці зупинки за допомогою Алкотестер Drager (01:55,02:15), на що ОСОБА_1 відмовився проходити такий (02:00, 02:17), та погодився з правопорушенням (02:37). Після повідомлення працівником поліції, що за таке правопорушення передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП (02:06), ОСОБА_1 було роз`яснено, що від керування його відсторонено (02:43), складено протокол за ст. 130 КУпАП, з яким ОСОБА_1 було ознайомлено та який підписаний ОСОБА_1 без зауважень (28:14-29:35).
Досліджений відеозапис здійснено на підставі п. 1ст.40 Закону України «Про національну поліцію», з метою фіксування правопорушення та у відповідності до вимог ч.2ст. 266 КУпАП, у зв`язку з чим, виходячи із положень ст. 251 КУпАП, він є джерелом належних доказів у справі про адміністративне правопорушення.
При цьому, зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому суд приймає його як належний доказ у справі.
Також суд зауважує, що фіксування відбувалось відкрито, а ОСОБА_1 не заперечував проти зйомки.
Таким чином, відомості зафіксовані на вказаному відеозаписі повністю спростовують доводи сторони захисту про недопустимість таких доказів та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.
Під час судового розгляду достовірно встановлено, що працівником поліції виконано всі вимоги чинного законодавства і вжито всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР не пройшов на вимогу поліцейського в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Крім того, суд зазначає, що вимоги діючого КУпАП не зобов`язують саме фіксування керування особою транспортним засобом, факт такого керування може бути підтверджений будь-якими доказами або сукупністю доказів. В даному випадку, факт керування транспортним засобом підтверджений безпосередньо самим ОСОБА_1 , жодного разу не зазначив, що не він керував транспортним засобом, а навпаки зазначив, що керуючи транспортним засобом рухався з одного населеного пункту до іншого, відсутністю інших осіб, які б на думку сторони захисту могли керувати транспортним засобом.
Оцінюючи долучений і досліджений в судовому засіданні відеозапис на предмет доведеності фактичних обставин у справі, суд, враховуючи відображену на відеозапису поведінку ОСОБА_1 під час спілкування з поліцейським, манеру мови і координацію рухів, а також приймаючи до уваги сукупність всіх інших досліджених доказів по справі, керуючись внутрішнім переконанням, вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, факт наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння та факт його відмови від проходження огляду для виявлення стану сп`яніння у визначеному законом порядку. 
Отже доводи захисника про порушення працівниками поліції порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був в той момент водієм, суд вважає способом захисту задля спроби уникнення від адміністративної відповідальності.
Крім того, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що водія ОСОБА_1 було зупинено 08.01.2026 о 01 годині 20 хвилин, тобто під час комендантської години.
Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а також відповідно до Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ №573 від 08.07.2020 року (зі змінами) на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.
Контроль за дотриманням особами комендантської години здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.
Під час дії комендантської години Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС продовжують виконання своїх завдань відповідно до призначення та специфіки діяльності.
Патрулям на території, де запроваджено комендантську годину, в установленому законодавством порядку надано право, зокрема, перевіряти в осіб посвідчення, документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, документи, що підтверджують законність перебування на території України, перепустки, а в разі їх відсутності - затримувати відповідних осіб та доставляти в органи або підрозділи Національної поліції для встановлення особи, за потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, які ними перевозяться.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Крім того, за змістом п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1456, поліцейський має право здійснювати перевірку транспортних засобів, а також вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Отже, працівники поліції діяли в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з дотриманням вимог «Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», з чим погоджується суд апеляційної інстанції. Тому, порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено, а доводи захисника щодо незаконності зупинки транспортного засобу є безпідставними.
Також не має істотного значення для вирішення питання про наявність складу правопорушення в діях водія транспортного засобу встановлення факту належного оформлення направлення на медичний огляд, оскільки наявність або відсутність такого в матеріалах справи не впливає на правову оцінку дій водія транспортного засобу, який відмовився від проходження відповідного огляду на вимогу поліцейського.
Щодо провокації з боку працівників патрульної поліції щодо ОСОБА_1 , суд також визнає безпідставними, оскільки дії працівників поліції щодо неправомірності, в окремому судовому порядку оскаржені не були, провокаційні дії працівників поліції стороною захисту не доведені, доказів такого матеріали справи не містять та переглянутим відеозаписом не підтверджуються, розцінюються судом як припущення, що не ґрунтуються на доказах, та сприймаються судом, як спосіб захисту.
Посилання захисту на не роз`яснення поліцейськими прав особі, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, спростовується відеозаписом та його підписом у протоколі. Відповідно, здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення дотримано принципів об`єктивність і неупередженість судового розгляду, дотримання права на захист.
Всі викладені письмово та висловлені в судовому засіданні аргументи та заперечення адвоката не є суттєвими та фундаментальними порушеннями, які б впливали на склад адміністративного правопорушення та такими, що доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення, а отже не є підставою для задоволення його клопотання про закриття провадження у справі.
Щодо клопотання адвоката про застосування положень ст. 69 КК України та не застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд зазначає, що у санкції ст. 130 КУпАП законодавець не передбачив можливість альтернативи основного та додаткового покарань.
Застосовуючи для вирішення по суті даного клопотання, аналогію закону, суддя зазначає, що підставами застосування ст. 69 КК України є декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину й особи винного. Зокрема суд звертає увагу на таку юридично визначену, передбачувану та фундаментальну пом`якшуючу обставину, зазначену в ст. 66 КК України, як щире каяття. Разом з тим, аналізуючи позицію ОСОБА_1 щодо інкримінованого йому правопорушення, а також сукупність поданих клопотань, суд не вбачає в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, щирого каяття та визнання своєї вини. Наявності будь яких інших обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
При цьому, суд жодним чином не ставить під сумнів та не применшує безцінний та вагомий вклад, який ОСОБА_1 робить, проходячи службу в рядах ЗСУ, однак зазначає, що позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, як того імперативно вимагає санкція ч.1 ст.130 КУпАП, не означає, що це фактично призведе до неможливості виконання ним конституційного обов`язку щодо захисту держави, оскільки Конституцією України не передбачено покладення обов`язку по захисту країни, її незалежності та територіальної цілісності, виключно на громадян України, які мають право керування транспортними засобами.
Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання адвоката щодо застосування аналогії закону та норм ст. 69 КК України і не накладення стягнення на ОСОБА_1 у виді позбавлення права керування транспортним засобом.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06. 2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
На підставі викладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, знайшла своє підтвердження зібраними доказами, і його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення, суд відповідно до вимог ст. 33 КУпАП враховує всі обставини справи, характер вчиненого правопорушення, особу яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь його вини, майновий стан. Обставиною, що пом`якшує відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення та обтяжують відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що для досягнення визначеної в ст. 23 КУпАП мети адміністративного стягнення, а саме виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, ступеня небезпеки та наслідків, які б могли настати, особи правопорушника, ступеня його вини, відношення до скоєного та майнового стану, приходить до висновку, що відносно ОСОБА_1 слід призначити покарання за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Таке стягнення буде справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження скоєння нових правопорушень.
Окрім того, в порядку ст.40-1КУпАП з правопорушника на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 665,60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283,284 КУпАП України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП та піддати адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, на рахунок отримувача: UA198999980313090149000005001, отримувач коштів: Донецьке ГУК/Дон.обл./21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37967785, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1(один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір на користь держави в сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять)грн. 60 копійок, рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Роз`яснити з ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу у строк, встановлений ч. 1ст. 307КУпАП, у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Слов`янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з дня її проголошення.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання три місяці.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду
Донецької області Аліна Олександрівна Гончарова