Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Справа№200/10431/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Духневича О.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ

31.12.2025 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову відповідача у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої п. 4 Постанови № 153 від 11.02.2025 «Під час воєнного стану особи, які уклали контракт на умовах, визначених цим Порядком, призначаються до військових частин відповідно до переліку, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил»;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень, передбаченою п. 4 Постанови № 153 від 11.02.2025 «Під час воєнного стану особи, які уклали контракт на умовах, визначених цим Порядком, призначаються до військових частин відповідно до переліку, затвердженого Генеральним штабом Збройних Сил».
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідно до акту про нещасний випадок № 298/24 отримав вибухову травму у зв`язку з виконанням службових (бойових) обов`язків, а тому має право на нарахування та виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень, передбаченою п. 4 Постанови № 153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». Разом з тим відповідачем не нараховано та не виплачено одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої пунктом 4 Постанови № 153. Тому з метою нарахування та виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні. Витребувано за ініціативою суду у відповідача належним чином засвідчені копії документів, а саме: довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин; витяги з бойових наказів (бойове розпорядження), журналів бойових дій або бойових донесень щодо ОСОБА_1 ; рапорт ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйона гривень, разом із доданими до нього додатками; протокол засідання комісії з виплати одноразової грошової винагороди військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України, яким відмовлено у виплаті ОСОБА_1 ; довідку про обставини травми ОСОБА_1 від 16.09.2025 № 1515.
19.01.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
Обгрунтовуючи відзив відповідач зазначає, що згідно витягу з протоколу № 3 засідання комісії з виплати одноразової грошової винагороди військовослужбовцям частини на період дії воєнного стану від 28.10.2025, зазначено, що до розгляду подано рапорт стрільця 3 комендантського відділення 1 комендантського взводу роти комендантської служби та охорони батальйону забезпечення солдата ОСОБА_1 . Під час розгляду рапорту комісією враховано витяги з наказів командира Військової частини НОМЕР_2 по стройовій частині № 95 від 11.04.2022, № 98 від 28.04.2021, копію акту форми Н-1 від 11.04.2024 № 298/24, копії особистих документів.
Тому твердження позивача про те, що під час розгляду комісією враховано витяги з наказів командира Військової частини НОМЕР_2 від 14.07.2022 № 195 та від 28.04.2021 № 98, довідку про безпосередню участь у заходах оборони України від 05.09.2025 № 5288, а також довідку про обставини травми від 16.09.2025 № 1515 не відповідає дійсності.
Також відповідач вказав, що довідка про обставини травми від 16.09.2025 № 1515 стосується іншого військовослужбовця, що унеможливлює надати витребувану судом довідку про обставини травми ОСОБА_1 від 16.09.2025 № 1515.
Відповідач зазначив, що на час подання рапорту ОСОБА_1 та його розгляду підстави для його задоволення та подальшого нарахування та виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, відсутні у зв`язку з тим, що строк безпосередньої участі у заходах оборони за сукупністю становить менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постанови № 153 від 11.02.2025.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
28.04.2021 позивача було призвано на строкову військову службу до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 28.04.2021 № 98.
З 11.04.2022 позивач почав проходити військову службу за контрактом, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 11.04.2022 № 95. Станом на теперішній час позивач продовжує проходити військову службу за контрактом. Вказане сторонами не заперечується.
11.09.2025 позивач звернувся до відповідача із рапортом про нарахування та виплату грошової винагороди в розмірі одного мільйону гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» у зв`язку із отриманим пораненням при виконанні бойових завдань.
Згідно витягу з протоколу № 3 засідання комісії з виплати одноразової грошової винагороди військовослужбовцям частини на період дії воєнного стану від 28.10.2025 позивачу відмовлено у виплаті одноразової грошової винагороди передбаченої Постановою № 153 від 11.02.2025 у зв`язку із тим, що строк безпосередньої участі у заходах оборони за сукупністю становить менше шести місяців на дату набрання чинності Постанови № 153 від 11.02.2025.
Вважаючи відмову у виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн грн. протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ).
За змістом ч. 1, 3 ст.1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 6 ст. 2 Закону №2232-XII визначені види військової служби, зокрема, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також інші види.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 14 ст. 2 Закону № 2232-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів, як це передбачено ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
За правилами ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 4 ст. 9 Закону № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
11.02.2025 Кабінетом Міністрів України прийняв постанову № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану», пунктом 2 якої затверджений Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану та форму контракту про проходження громадянами України віком від 18 до 25 років військової служби у Збройних Силах України, Національній гвардії України та Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу (далі - Постанова № 153).
Пунктом 3 Постанови №153, установлено, що учасникам експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;
виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.
Аналіз положень пункту 4 Постанови КМУ № 153 дає підстави суду дійти висновку, що на одержання одноразової грошової винагороди в розмірі 1 млн. гривень за тривалість проходження служби в бойових умовах мають право військовослужбовці за наявності одночасно таких умов:
- які до набрання чинності цією постановою (11.02.2025) у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX;
- проходять військову службу;
- брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (11.02.2025).
Аналогічного висновку дійшов Третій апеляційний адміністративний суд в постановах від 22.01.2026 у справі № 280/5538/25, від 05.02.2026 у справі № 160/25223/25, Перший апеляційний адміністративний суд в постанові від 12.02.2026 у справі № 360/1938/25.
Як встановлено судом, позивача 28.04.2021 було призвано на строкову військову службу до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 28.04.2021 № 98, а з 11.04.2022 позивач почав проходити військову службу за контрактом, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 11.04.2022 № 95. Станом на теперішній час позивач продовжує проходити військову службу за контрактом. Вказане сторонами не заперечується.
Отже, позивачем виконано одну з трьох вимог Постанови № 153, а саме до набрання чинності Постанови № 153 (11.02.2025) був прийнятий на військову службу за контрактом у воєнний час (11.04.2022) у віці до 25 років (10.02.2002 року народження).
11.09.2025 позивач звернувся до відповідача із рапортом про нарахування та виплату грошової винагороди в розмірі одного мільйону гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» у зв`язку із отриманим пораненням при виконанні бойових завдань.
Отже, станом на дату подання рапорту (11.09.2025) щодо здійснення нарахування та виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, позивач проходив військову службу та був діючим військовослужбовцем у розумінні приписів Постанови № 153.
Таким чином, позивачем виконано другу з трьох вимог Постанови № 153, а саме проходження військової служби на момент подання рапорту (рапорт подано 11.09.2025).
Щодо третьої вимоги Постанови № 153, а саме безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою (11.02.2025), суд зазначає наступне.
Так, відмовляючи у нарахуванні та виплаті одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень відповідач зазначив, що строк безпосередньої участі у заходах оборони за сукупністю становить менше шести місяців на дату набрання чинності Постанови № 153 від 11.02.2025.
Відповідно до окремого доручення Міністра оборони України від 20.02.2025 № 999/уд (чинне до 07.08.2025) та окремого доручення Міністра оборони України від 26.09.2025 № 5601/уд, підтвердження участі військовослужбовців у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій здійснюється на підставі щонайменше одного документа з кожної з наступних груп: а) бойовий наказ (бойове розпорядження); б) журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення; в) рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 було витребувано за ініціативою суду у відповідача належним чином засвідчені копії документів, а саме: довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин; витяги з бойових наказів (бойове розпорядження), журналів бойових дій або бойових донесень щодо ОСОБА_1 ; рапорт ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 мільйона гривень, разом із доданими до нього додатками; протокол засідання комісії з виплати одноразової грошової винагороди військовослужбовцям Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України, яким відмовлено у виплаті ОСОБА_1 ; довідку про обставини травми ОСОБА_1 від 16.09.2025 № 1515.
На виконання ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 відповідачем надано витребувані документи, а саме: довідка Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 16.01.2026 № 25/35/10/1-143 про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин стосовно ОСОБА_1 ; рапорт ОСОБА_1 від 11.09.2025 із додатками про нарахування та виплату грошової винагороди в розмірі одного мільйону гривень відповідно до Постанови № 153; витяг з протоколу № 3 засідання комісії з виплати одноразової грошової винагороди військовослужбовцям частини на період дії воєнного стану від 28.10.2025.
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 16.01.2026 № 25/35/10/1-143 про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин, судом встановлено, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь в бойових діях 109 днів.
Отже, на дату набрання чинності Постанови № 153 (11.02.2025), у ОСОБА_1 була відсутня передбачена пунктом 4 Постанови № 153 умова щодо безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців, оскільки згідно з наданої суду довідки від 16.01.2026 № 25/35/10/1-143 він приймав безпосередню участь у бойових діях 109 днів.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не виконано третю з обов`язкових умов, визначених пунктом 4 Постанови № 153, яка є самостійною та необхідною підставою для виникнення права на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень.
Щодо твердження позивача про те, що він має право на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн гривень у зв`язку із отриманим пораненням, то суд зазначає наступне.
На обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що з огляду на надану довідку про обставини травми від 16.09.2025 № 1515, у нього є право на отримання одноразової грошової винагороди у повному обсязі. Вказану довідку позивачем до позовної заяви не долучено.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05.01.2026 було витребувано за ініціативою суду у відповідача належним чином засвідчені копії документів, а саме, зокрема: довідку про обставини травми ОСОБА_1 від 16.09.2025 № 1515.
У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що надати довідку про обставини травми від 16.09.2025 № 1515 не має можливості, оскільки така стосується іншого військовослужбовця.
Із відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" (ДСС), судом встановлено, що в провадженні Донецького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 200/10387/25.
З матеріалів справи № 200/10387/25 вбачається, що довідка про обставини травми від 16.09.2025 № 1515 стосується іншого військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України.
Тому суд доходить висновку, що довідка про обставини травми від 16.09.2025 № 1515 не стосується позивача у даній справі, а відтак не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог.
Щодо наданого позивачем до позову акту № 298/24 від 11.04.2024 про нещасний випадок (у тому числі поранення), суд зазначає наступне.
З акту № 298/24 від 11.04.2024 вбачається, що 06.05.2023 позивач отримав вибухову травму, а саме струс головного мозку у зв`язку із мінометним обстрілом. Відповідно до висновку: нещасний випадок із солдатом ОСОБА_1 стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.
Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до п. 4 Постанови № 153 одноразова грошова винагороду у розмірі 1 млн гривень виплачується, зокрема:
- військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі.
Тобто, із системного аналізу пункту 4 Постанови № 153 убачається, що обов`язковою умовою для виплати одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень є не отримання поранення під час проходження військової служби, а саме отримання його під час безпосередньої участі у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій та у зв`язку із захистом Вітчизни.
Разом з тим, з акту № 298/24 від 11.04.2024 не вбачається, що отримана позивачем травма пов`язана саме із захистом Вітчизни у розумінні пункту 4 Постанови № 153. В акті зазначено, що нещасний випадок стався «в період проходження служби при виконанні службових обов`язків», однак відсутні відомості про те, що поранення отримано під час безпосередньої участі у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій у зв`язку із захистом Вітчизни.
Суд звертає увагу, що поняття «в період проходження служби при виконанні службових обов`язків» не є тотожним поняттю «безпосередньої участі у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій під час захисту Вітчизни» у розумінні Постанови № 153, яка пов`язує право на виплату винагороди саме з пораненням, одержаним під час безпосередньої участі у бойових діях та у зв`язку із захистом Вітчизни.
Таким чином, наданий акт підтверджує факт отримання травми під час проходження служби, однак не містить доказів того, що нещасний випадок стався у зв`язку із захистом Вітчизни у розумінні вимог Постанови № 153, а відтак не підтверджує відповідність одній із ключових умов, визначених пунктом 4 Постанови № 153 для виплати одноразової грошової винагороди у повному обсязі.
Також надані позивачем медичні документи, а саме виписка зі стаціонарного хворого № 1005 від 16.05.2023, медична картка форми № 100 не підтверджують отримання позивачем поранення під час безпосередньої участі у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій та у зв`язку із захистом Вітчизни.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач не відповідає вимогам, які визначені Постановою №153 для отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень, а отже відсутні правові підстави для здійснення нарахування та виплати такої винагороди.
Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно із статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Розподіл судового збору не здійснюється у зв`язку із відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. 2, 77, 78, 94, 139, 241-246, 257-258, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя О.С. Духневич