ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 р. 	Справа № 440/4524/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 року (ухвалене суддею Удовіченко С.О.) в справі № 440/4524/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Центральної Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України   
про визнання протиправним та скасування акта,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центральної Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, в якому просив: визнати постанову Центральної Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, оформлену протоколом №639 від 30.09.2024 р. протиправною; скасувати даний індивідуальний правовий акт, залишивши в силі свідоцтво про хворобу №1602/639 від 16.09.2024 р.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 р. частково задоволено позов, а саме: визнано протиправною та скасовано постанову ЦВЛК Держприкордонслужби України, оформлену протоколом №639 від 30.09.2024 р.; в решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 р. та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України, затвердженого наказом МВС № 441 від 25.06.2024 р., Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи. Відповідач зазначає, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Відповідач вважає, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що захворювання позивача, яке виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до його непридатності до військової служби, служби з військової служби на підставі статті 38-а графи II додатку 5 Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України Положення № 441 є невірним та безпідставним.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з березня 2023 р. призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки ВЛК №2555/6 від 21.02.2023 р. ОСОБА_1 "Діагноз та постанова лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва)"- Вроджена вада серця, клапанний стеноз аортального клапану з недостатністю I ступеню (56%), гіпертролгія лівого шлуночку. На підставі статті 74б графи II розкладу хвороб, таблиці додаткових вимог визнаний придатним до військової служби.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2024 р. №08/3747 ОСОБА_1 вибував на виконання бойових завдань з 21.06.2023 р. по 28.03.2024 р.
16.09.2024 р. Госпітальною ВЛК Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України затверджено свідоцтво про хворобу №1602/639, згідно якого "Важка комбінована аортальна вада з перевагою стенозу з приводу вродженої вади серця: двостулкового аортального клапана. Невелика недостатність мітрального та тристулкового клапанів. СН I ст. зі збереженою ФВ ЛШ (68%). Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 38-а графи II додатку 5 Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України (наказ МВС України №441 від 25.06.2024): "Непридатний до військової служби".
Постановою ЦВЛК Держприкордонслужби України протокол №639 від 30.09.2024 р. "На підставі висновку ВЛК ТЦК та СП за місцем призову, який відображений у військовому квитку, 20.02.2023 р. визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час за статтею 74-б діючого на той час Положення, введеного в дію наказом МОУ від 2008 року №402, відсутності змін, в стані здоров`я під час військової служби, причинний зв`язок захворювання "Важка комбінована аортальна вада з перевагою стенозу з приводу вродженої вади серця: двостулкового аортального клапана. Невелика недостатність мітрального та тристулкового клапанів. СН I ступеня зі збереженою ФВ ЛШ (68%)". Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби". Постанову госпітальної ВЛК ГВМКЦ (ЦКГ) від 16.09.2024 р. №1602 в розділі причинного зв`язку скасовано. Непридатний до військової служби.
Позивач, вважаючи протиправно постанову ЦВЛК Держприкордонслужби України оформлену протокол №639 від 30.09.2024 р., звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з протиправності постанови ЦВЛК Держприкордонслужби України, оформлену протоколом №639 від 30.09.2024 р, оскільки захворювання позивача, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до його непридатності до військової служби, служби з військової служби на підставі статті 38-а графи II додатку 5 Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України Положення № 441.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25.03.1992 р. №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (в подальшому - Закон № 2232-ХІІ).
Визначення військової служби міститься у частині 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ та означає державну службу особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 70 Закону України від 19.11.1992 р. № 2801-XII «Основи законодавства України про охорону здоров`я» (в подальшому - Закон № 2801-XII) визначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".
Військово-лікарська експертиза в Державній прикордонній службі України у період виникнення спірних правовідносин проводилась відповідно до вимог Положенням про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2024 р. № 441, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18.07.2024 за № 1089/42434 (в подальшому - Положення 441).
Відповідно до п. 1 глави 1 розділу ІІ Положення № 441 основними завданнями ВЛК є: організація та проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; оцінка результатів медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; визначення ступеня придатності військовослужбовців Держприкордонслужби до військової служби; визначення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) військовослужбовців Держприкордонслужби, осіб, звільнених з військової служби Держприкордонслужби, з проходженням військової служби; опрацювання пропозицій, методичних рекомендацій щодо проведення медичного огляду, вимог до фізичного розвитку, стану здоров`я, індивідуальних психофізіологічних особливостей військовослужбовців Держприкордонслужби, кандидатів на військову службу в Держприкордонслужбі та їх інтегрування в практичну площину проведення ВЛК..
Відповідно до пункту 2 розділу І Положення № 441: медичний огляд - огляд, який проводять ВЛК, ЛЛК Держприкордонслужби, включає вивчення та оцінку стану здоров`я та фізичного розвитку особи на момент огляду з метою визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за відповідним рівнем освіти та військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з прийняттям письмової постанови; придатність до військової служби - стан здоров`я та фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, посадовими інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності в Держприкордонслужбі в мирний час та особливий період.
Пунктом 2 розділу ІІ Положення № 441 визначено, що для виконання завдань, визначених у пункті 1 цього розділу, у Держприкордонслужбі створюються: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК), постійно та тимчасово діючі позаштатні гарнізонні та госпітальні ВЛК закладів охорони здоров`я (органів) Держприкордонслужби, а також постійно діючі ЛЛК.
Відповідно до п. 3 розд. ІІ Положення № 441, ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК приймають постанови, які оформлюються свідоцтвом про хворобу (додаток 1), довідкою військово-лікарської комісії (лікарсько-льотної комісії) (додаток 2), протоколом засідання ВЛК (ЛЛК) з визначення причинного зв`язку захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) (додаток 3). Строк оформлення ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК свідоцтва про хворобу становить не більше 5 робочих днів із дня завершення медичного огляду.
Згідно з п. 4 розд. ІІ Положення № 441, у прийнятті постанов ЦВЛК, ВЛК та ЛЛК є незалежними. У своїй роботі вони керуються Законами України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цим Положенням, а також іншими нормативно-правовими актами з питань діяльності ЦВЛК, ВЛК та ЛЛК.
Пунктом 5 розділу ІІ Положення № 441 визначено, що ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК приймають постанови, у тому числі на виїзних засіданнях, а у випадках, якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця Держприкордонслужби направлено в порядку, установленому законодавством, його хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) перешкоджає йому прибути до ВЛК, ЛЛК для проведення медичного огляду з метою визначення потреби в тривалому лікуванні - дистанційно.
Документація, яка створюється (заповнюється) в процесі медичного огляду, ведеться в паперовій або електронній формі. Документування в електронній формі проводиться із застосуванням електронного підпису, електронної печатки та електронної позначки часу.
До електронних документів, підписаних (погоджених) із застосуванням електронного підпису або засвідчених електронною печаткою, вимагати відтворення візуального підпису або відбитка печатки незалежно від особливостей оформлення експертних документів не допускається.
Члени ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК діють на принципах верховенства права, законності, поваги та дотримання прав людини і громадянина, доброчесності, колегіальності, рівноправності членів комісії, вільного обговорення і вирішення питань, об`єктивності, неупередженості та обґрунтованості прийнятих рішень, висновків і пропозицій.
Доброчесність є одним з визначальних принципів військовослужбовців Держприкордонслужби, державних службовців, працівників, які є членами ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК. Їх діяльність спрямована на забезпечення національних інтересів України під час виконання завдань та функцій держави, сприяння та реалізації прав та законних інтересів людини і громадянина, підтримання позитивного іміджу держави та Держприкордонслужби.
До доброчесної поведінки відноситься: пріоритет службових інтересів, компетентність, прозорість, нерозголошення конфіденційної інформації (конфіденційність), коректність та ввічливість.
Пріоритет службових інтересів передбачає виявлення абсолютної відданості державним інтересам країни, свідоме підпорядкування власних інтересів суспільним вимогам та державним пріоритетам, обов`язок старанно діяти виключно в інтересах служби (роботи).
Неупередженість - члени ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК мають діяти неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-якого громадянина або групи громадян, незалежно від своїх політичних, ідеологічних, релігійних та інших особистих поглядів чи переконань, зокрема: не вдаватися до дискримінації, виявляючи особливу прихильність чи віддаючи перевагу будь-кому; однаково рівно відноситися до всіх громадян; не допускати, щоб особиста упередженість або тиск збоку могли позначитися на об`єктивності зроблених оцінок i прийнятих рішень.
Компетентність включає сумлінне, своєчасне та результативне виконання службових обов`язків, наказів i розпоряджень керівництва, постійне підвищення професійної кваліфікації, досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Члени ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК повинні: добросовісно, чесно та професiйно виконувати свої обов`язки; постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності; не ухилятися від прийняття рішень; не допускати зловживань та неефективного використання державної власності; знати вимоги нормативно-правових актів з питань ВЛК та застосовувати їх під час виконання обов`язків.
Коректність та ввічливість - у своїй поведінці члени ВЛК повинні дотримуватися правил коректності та ввічливості, прийнятних в українському суспільстві. Поведінка членів ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК не повинна провокувати виникнення конфліктних ситуацій.
Прозорість - члени ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК не повинні обмежувати доступ до інформації, що не є таємною чи конфіденційною. Члени ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК не повинні надавати будь-яку завідомо неповну або неправдиву інформацію з метою введення в оману.
Конфіденційність - члени ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина або будь-яку конфіденційну та іншу інформацію з обмеженим доступом, що стала відомою у зв`язку з виконанням ними своїх повноважень, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законом випадків.
Відповідно до п. 1 гл. 2 розд. ІІ Положення № 441, ЦВЛК є органом медичного забезпечення Держприкордонслужби, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, інші печатки та штампи. Структура та штат ЦВЛК затверджуються наказом Адміністрації Держприкордонслужби в установленому законодавством порядку.
Згідно з п. 2 гл. 2 розд. ІІ Положення № 441, ЦВЛК є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Держприкордонслужбі і здійснює методичне керівництво діяльністю ВЛК, ЛЛК органів Держприкордонслужби з питань проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення.
Пунктом 7 глави 2 розділу ІІ Положення № 441 на ЦВЛК покладаються: організація проведення в Держприкордонслужбі ВЛК, ЛЛК медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; контроль за правильністю надання ВЛК, ЛЛК до ЦВЛК медичної документації з питань проведення медичного огляду; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань, що стосуються покладених на ЦВЛК завдань; контроль, розгляд, затвердження, переогляд, скасування постанов постійно діючих ВЛК, ЛЛК, тимчасово діючих ВЛК.
Відповідно до пункту 8 глави 2 розділу ІІ Положення № 441 ЦВЛК має право: приймати постанови згідно з цим Положенням, розглядати, переглядати скасовувати, затверджувати, контролювати постанови ВЛК, ЛЛК, переглядати власні постанови; оглядати осіб, зазначених у пункті 1 розділу I цього Положення; перевіряти роботу ВЛК, ЛЛК з питань організації та проведення ними медичного огляду; запитувати документи, що характеризують обставини отримання особою, що оглядається, захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок; ініціювати направлення в заклади охорони здоров`я Держприкордонслужби на контрольний та повторний огляди військовослужбовців Держприкордонслужби та членів їх сімей, військовозобов`язаних, резервістів, працівників Держприкордонслужби; розглядати документи ВЛК, ЛЛК, які складені за результатами проведених у разі направлення медичних оглядів військовослужбовців Держприкордонслужби в закладах охорони здоров`я інших військових формувань, та виносити власну постанову; у разі незатвердження постанови ВЛК скасовувати її та протягом п`яти робочих днів з дати її скасування виносити власну постанову із зазначеного питання; у разі неповного проведення медичного огляду особи чи недотримання ВЛК, ЛЛК при проведенні медичного огляду вимог цього Положення скасовувати постанову та направляти свідоцтво про хворобу на доопрацювання з викладенням причин, через які постанову ВЛК, ЛЛК скасовано; рекомендувати направлення військовослужбовців Держприкордонслужби на обстеження до спеціалізованих закладів охорони здоров`я.
Згідно з пунктом 11 глави 2 розділу ІІ Положення № 441 ЦВЛК перевіряє відповідність прийнятих ВЛК, ЛЛК постанов вимогам цього Положення на підставі звернень, до яких додаються оригінали медичних документів або належним чином завірені їх копії.
Пунктом 12 глави 2 розділу ІІ Положення № 441 визначено, що рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до п. 1 гл. 4 розд. ІІ Положення № 441 до постійно діючих ВЛК відносяться госпітальні (гарнізонні) ВЛК, які утворюються: госпітальна ВЛК - у закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби. За клінічними профілями в закладах охорони здоров`я Держприкордонслужби може бути створено декілька госпітальних ВЛК; гарнізонна ВЛК - при клініках амбулаторно-поліклінічної допомоги, поліклініках закладів охорони здоров`я (органів) Держприкордонслужби.
На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладаються: проведення медичного огляду, контрольного та повторного медичних оглядів осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; контроль за повнотою та якістю проведення медичного огляду осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення, строком проведення медичного огляду; проведення разом із медичними спеціалістами військово-медичних клінічних центрів (клінічних госпіталів) та начальниками служб охорони здоров`я органів Держприкордонслужби, що перебувають у зоні відповідальності закладу охорони здоров`я Держприкордонслужби, аналізу визнання військовослужбовців Держприкордонслужби непридатними до військової служби, розробка пропозицій щодо поліпшення стану здоров`я військовослужбовців Держприкордонслужби, їх узагальнення та надання до ЦВЛК.
Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право: приймати постанови відповідно до цього Положення; за погодженням з керівниками органів Держприкордонслужби залучати до роботи на правах членів ВЛК медичних фахівців інших закладів охорони здоров`я (за згодою).
Згідно з п. 1 гл. 1 розд. ІІІ Положення № 441, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку осіб на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням постанови. Під придатністю до військової служби в цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати службові обов`язки з конкретної військової спеціальності, у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу враховуються актуальні результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами медичного огляду, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматися рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Лікарі під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в електронній системі охорони здоров`я, що характеризують стан здоров`я військовослужбовця Держприкордонслужби, та з іншими медичними документами, які надає військовослужбовець Держприкордонслужби, а також вносять відповідні медичні записи до електронної системи охорони здоров`я, у порядку, визначеному законодавством.
Медичний огляд проводиться з метою визначення придатності військовослужбовців Держприкордонслужби до військової служби, а також з метою визначення необхідності тривалого спеціалізованого лікування, медичного спостереження за членами сімей військовослужбовців Держприкордонслужби, транспортабельності їх за станом здоров`я; потреби у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва); потреби в тривалому лікуванні.
Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Положення № 441 постанови ВЛК, ЛЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів, фізичних вад та пояснення щодо застосування статей, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 5) (далі - Розклад хвороб), таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (додаток 6) (далі - ТДВ). Розклад хвороб розроблено відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я десятого перегляду (далі - МКХ-10).
Відповідно до п. 1 гл. 4 розд. ІІІ Положення № 441, направлення на медичний огляд здійснюється начальниками органів Держприкордонслужби, де проходить службу військовослужбовець, головою ЦВЛК, начальниками закладів охорони (органів) здоров`я Держприкордонслужби за місцем лікування, у тому числі за рішенням органів прокуратури, судів.
Згідно з п. 3 гл. 4 розд. ІІІ Положення № 441, у разі виявлення під час обстеження або лікування в закладі охорони здоров`я Держприкордонслужби у військовослужбовця Держприкордонслужби захворювання, наслідків захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби, такі особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника закладу охорони здоров`я Держприкордонслужби на підставі подання начальника лікувального відділення, в якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис у медичній карті стаціонарного хворого, який засвідчується підписом начальника закладу охорони здоров`я та скріплюється гербовою печаткою.
Пунктом 4 глави 4 розділу ІІІ Положення № 441 визначено, що військовослужбовці Держприкордонслужби, наслідки захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) яких згідно з Розкладом хвороб, ТДВ зумовлюють непридатність до військової служби, направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника органу Держприкордонслужби, у якому проходить службу такий військовослужбовець.
Відповідно до п. 7 гл. 4 розд. ІІІ Положення № 441, на осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться картка обстеження та медичного огляду (додаток 15), при стаціонарному огляді - медична карта стаціонарного хворого.
Згідно з п. 8 гл. 4 розд. ІІІ Положення № 441, медичний огляд військовослужбовців Держприкордонслужби обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, гінекологом (для жінок), а за медичних показань - лікарями інших спеціальностей.
Пунктом 9 глави 4 розділу ІІІ Положення № 441 визначено, що обов`язково здаються загальні аналізи крові та сечі, проводяться ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки; потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями.
Відповідно до п. 11 гл. 4 розд. ІІІ Положення № 441, медичний огляд військовослужбовців Держприкордонслужби, які отримали захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) з метою визначення придатності до військової служби, проводиться при визначеному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва).
Згідно з п. 13 гл. 4 розд. ІІІ Положення № 441, постанова ВЛК, ЛЛК про потребу у звільненні від виконання службових обов`язків за станом здоров`я або про придатність до військової служби оформлюється довідкою ВЛК, ЛЛК, яка затвердженню ЦВЛК не підлягає. Копія зазначеної довідки направляється до ЦВЛК для обліку та контролю.
Пунктом 1 глави 11 розділу ІІІ Положення № 441 визначено, що постанови ВЛК, ЛЛК приймаються колегіально, більшістю голосів.
ВЛК при винесенні постанови оцінює висновки лікарів за результатами медичного огляду в закладі охорони здоров`я Держприкордонслужби, документи особи, які характеризують стан її здоров`я, з інших закладів охорони здоров`я (результати обстежень, висновки лікарів і спеціалістів тощо) (за наявності), які є додатковими матеріалами для встановлення діагнозу, а також ознайомлюються з медичними записами в електронній системі охорони здоров`я, що характеризують стан здоров`я особи, та вносять відповідні медичні записи до електронної системі охорони здоров`я в порядку, установленому законодавством. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК незалежні, у разі незгоди голови або членів ВЛК з думкою інших членів, їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК, ЛЛК. Рішення ВЛК, дії (бездіяльність) ВЛК органів Держприкордонслужби оскаржуються в ЦВЛК або судовому порядку. За рішенням ЦВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. У разі визнання ЦВЛК звернення щодо перегляду (скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ЦВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на повторний або контрольний огляд ВЛК. ЦВЛК розглядає звернення на постанову ВЛК та приймає рішення в строки, визначені статтею 20 Закону України «Про звернення громадян». На повторний або контрольний медичний огляд особи, зазначені в пункті 1 розділу І цього Положення, направляються для проходження медичного огляду ВЛК в інший заклад охорони здоров`я Держприкордонслужби, ніж той, у якому проводився медичний огляд ВЛК, постанова якої скасована або оскаржується. У разі визнання ЦВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян». Постанови ЦВЛК, ВЛК, ЛЛК оскаржуються в строки, визначені статтею 17 Закону України «Про звернення громадян». Постанови ВЛК інших військових формувань, які винесені стосовно військовослужбовців Держприкордонслужби, підлягають обов`язковому розгляду ЦВЛК з прийняттям власної постанови. У випадку скасування ЦВЛК постанови ВЛК, ЦВЛК приймає власну постанову. Постанова ЦВЛК оформляється в 4 примірниках. Перший примірник зберігається у ЦВЛК протягом 5 років з подальшим здаванням у Центральний архів Держприкордонслужби. Другий примірник направляється на адресу ВЛК, постанова якої скасована, із занесенням даних у книгу протоколів засідань ВЛК, ЛЛК та зберігається протягом 5 років з подальшим здаванням у Центральний архів Держприкордонслужби. Третій та четвертий примірники направляються на адресу органу Держприкордонслужби за місцем проходження служби військовослужбовця. Третій примірник долучається до особової справи військовослужбовця, четвертий примірник видається військовослужбовцю начальником органу Держприкордонслужби чи начальником кадрового підрозділу.
Відповідно до п.п. 1 та 2 гл. 12 розділу ІІІ Положення № 441, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва).
Причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) у військовослужбовців Держприкордонслужби при медичному огляді визначають постійно діючі госпітальні (гарнізонні) ВЛК, у складних випадках - ЦВЛК.
Згідно з пп. 6 п. 4 гл. 12 розд. ІІІ Положення № 441, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва) приймаються в таких формулюваннях, зокрема, «Захворювання, травма (поранення, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами 1, 5 цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до довідки ВЛК №2555/6 від 21.02.2023 р. ОСОБА_1 "Діагноз та постанова лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва)" - Вроджена вада серця, клапанний стеноз аортального клапану з недостатністю I ступеню (56%), гіпертролгія лівого шлуночку. На підставі статті 74б графи II розкладу хвороб, таблиці додаткових вимог визнаний придатним до військової служби.
16.09.2024 р. Госпітальною ВЛК Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України затверджено свідоцтво про хворобу №1602/639, згідно якого "Важка комбінована аортальна вада з перевагою стенозу з приводу вродженої вади серця: двостулкового аортального клапана. Невелика недостатність мітрального та тристулкового клапанів. СН I ст. зі збереженою ФВ ЛШ (67%). Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі статті 38-а графи II додатку 5 Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України (наказ МВС України №441 від 25.06.2024): "Непридатний до військової служби".
Зі змісту свідоцтво про хворобу №1602/639 від 16.09.2024 р. вбачається, що на момент призову ОСОБА_1 хворів на вроджену ваду серця, клапанний стеноз аортального клапану з недостатністю І ступеню (56%), гіпертролгія лівого шлуночку. В ході проходження військової служби загальний стан здоров`я погіршився, що призвело до переходу «вродженої вади серця» у «важку комбіновану аортальну ваду з перевагою стенозу з приводу вродженої вади серця», «клапанного стенозу аортального клапану з недостатністю І ступеню (56%)» у «недостатність двостулкового аортального клапана, невеликої недостатності мітрального та тристулкового клапанів, СН І ст. зі збереженою ФВ ЛШ (68%)», що призвело до визнання позивача непридатним до військової служби.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 від 10.09.2024 р. №08/3747 позивач відповідно до бойового розпорядження, вибував на виконання бойових завдань з 21.06.2023 р. по 28.03.2024 р. у Донецькій та Харківській області.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що захворювання позивача, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до його непридатності до військової служби, служби з військової служби на підставі статті 38-а графи II додатку 5 Положення про проходження медичного огляду в Державній прикордонній службі України Положення № 441.
Однак приймаючи постанову ЦВЛК Держприкордонслужби України у вигляді протоколу №639 від 30.09.2024 р. в якій зазначено, що на підставі висновку ВЛК ТЦК та СП за місцем призову, який відображений у військовому квитку, 20.02.2023 р. визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час за статтею 74-б діючого на той час Положення, введеного в дію наказом МОУ від 2008 року №402, відсутності змін, в стані здоров`я під час військової служби, причинний зв`язок захворювання "Важка комбінована аортальна вада з перевагою стенозу з приводу вродженої вади серця: двостулкового аортального клапана. Невелика недостатність мітрального та тристулкового клапанів. СН I ступеня зі збереженою ФВ ЛШ (68%)", відповідач дійшов необґрунтованого висновку, що "захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби, у зв`язку з чим постанову госпітальної ВЛК ГВМКЦ (ЦКГ) від 16.09.2024 р. №1602 в розділі причинного зв`язку скасовано. У спірній постанові також зазначено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби. 
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд не може надавати власну оцінку обґрунтованості ухвалення певного висновку ЦВЛК, суд апеляційної інстанції в даному випадку не приймає, оскільки відповідність рішення суб`єкта владних повноважень критерію «обґрунтованості» вимагає, щоб рішення було вмотивованим і зрозумілим для особи, якої воно стосується. Відповідно, у такому разі перевірка акту індивідуальної дії на обґрунтованість не потребує надання судом оцінки правильності висновкам ЦВЛК і дослідження медичних документів, що унеможливлює втручання у дискрецію цього органу, а полягає у тому, щоб з`ясувати, чи містить такий акт достатні та належні мотиви його прийняття, тобто чи він є обґрунтованим.
Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеного в постанові від 25.09.2025 в справі № 480/13255/23.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що належним спосіб захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування постанову Центральної Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України, оформлену протоколом №639 від 30.09.2024 р.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення в даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; п. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, п. 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку. 
Таким чином, суд переглянувши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Центральної Військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 по справі № 440/4524/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін   Л.В. Любчич