Справа № 191/5490/25 
Провадження № 2-а/191/51/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Форощук С.А.,
за участю секретаря судового засідання: Вехник С.Л., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
встановив:

позивач ОСОБА_1 звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.10.2025 року за адресою: Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Садова, 19а приблизно о 13-34 год. позивачку було зупинено працівниками патрульної поліції. Зупинка відбулась у русі автомобілів та автомобіль поліцейських перебував за її авто. Позивачка зазначає, що була пристебнута ременем безпеки. Зупинившись, позивачка заглушила автомобіль, відстібнула ремінь безпеки та вийшла з салону автомобіля. В цей момент до неї підійшли поліцейські та не пояснивши причин зупинки транспортного засобу вказали їй повернутись до автомобіля і відкрити вікно. Позивачка виконала вказівку поліцейських, а вже при подальшому спілкуванні поліцейські винесли постанову стосовно неї за ч. 5 ст. 121 КУпАП, за те, що вона не була пристебнута ременем безпеки. При цьому, позивачка зазначає, що коли повернулась в салон авто за вказівкою поліцейських ременем безпеки не пристьобувала, оскільки на автомобілі не здійснювала рух. 
Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, відсутні докази вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП. Також, поліцейським не були роз`ясненні права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Таким чином позивачка вважає незаконною постанову серії ЕНА № 5977925 від 20.10.2025 року винесену сержантом поліції Драпікіним Б.В., якою вона притягнута до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та на неї накладено штраф в розмірі 510 грн. та просить суд скасувати вказану постанову.
02 грудня 2025 року від відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, відповідно до яких постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Згідно п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. Перед початком руху водій зобов`язаний відрегулювати підголовники, пристебнутися ременем безпеки, а також проконтролювати пасажирів, щоб вони правильно розмістилися в салоні автомобіля, пристебнулися ременями безпеки і не заважали водієві керувати транспортним засобом. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах - водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами – тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення. Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Акцентує увагу суду на тому, що після виявлення факту порушення вимог Правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини; позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивача, викладені в позовній заяві, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. Обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджуються відеозаписом, зробленим портативним відеореєстратором інспектора згідно вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказ Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026. Даний відеозапис був покладений в основу прийнятого інспектором рішення щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складення оскаржуваної постанови. З відео вбачається, що інспектор пояснює водієві, що треба пристібатися паском безпеки та запитує, чому водій не був пристебнутий, на що ОСОБА_1 відповідає, що буде користуватися ременем безпеки в подальшому. Таким чином, водій ОСОБА_1 визнала факт того, що була не пристебнута ременем безпеки. Так, безпосередньо позивачем не заперечується вчинення дії, яка вказує на порушення ПДР, що є одним із доказів адміністративного проступку. Згідно з ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Зауважено, що твердження в позовній заяві щодо того, що позивачка вийшла з автомобіля, а потім в нього сіла, тому не була пристебнута, не відповідають дійсності та нічим не підтверджені. Аналізуючи зміст відеозапису, пояснення водія під час його зупинки поліцейським, а також положення п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху, ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, можливо стверджувати, що адміністративна відповідальність настає за невиконання водієм обов`язку користування засобами пасивної безпеки (підголовниками, ременями безпеки) на автомобілі, обладнаними ними. Тобто в цьому конкретному випадку ОСОБА_1 , будучи зупиненою поліцейським для перевірки документів, тобто для виконання вимог Правил дорожнього руху, перебуваючи в транспортному засобі на проїжджій частині, зобов`язаний був користуватися ременем безпеки, що ним зроблено не було, а також відомо зі змісту відеозапису. Окрім цього водій визнає, що його автомобіль обладнаний засобами пасивної безпеки. ОСОБА_1 по суті заперечує, що коли автомобіль під його керуванням рухався він не був пристебнутим ременем безпеки. У свою чергу положення п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху, ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення не зобов`язують водія виключно під час руху транспортного засобу користуватися засобами пасивної безпеки, а за будь-яких умов використання транспортного засобу за призначенням. Керування водієм транспортним засобом, його зупинка на проїжджій частині дороги поліцейським для перевірки документів або з іншою визначеною метою не скасовує обов`язку водія користуватися ременем безпеки, оскільки у такому випадку водій продовжує виконувати функції водія транспортного засобу та покладені на нього обов`язки для забезпечення безпеки дорожнього руху. Виключно стоянка транспортного засобу або вимога поліцейського покинути транспортний засіб припиняє обов`язок водія використовувати засоби пасивної безпеки. Зупинка транспортного засобу, зокрема, на світлофорі, для посадки (висадки) пасажирів, надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника тощо, не припиняє обов`язку водія користуватися засобами пасивної безпеки, а також відповідає змісту п. 2.3 «в» Правил дорожнього руху. У задоволені позову просить відмовити.
В судове засідання сторони не з`явились, вказавши в своїх заявах про розгляд справи без їх участі. 
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України “Про Національну поліцію” від 02 липня 2015 року № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п.2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.
Як встановлено судом згідно складеної постанови серії ЕНА № 5977925 від 20.10.2025 року, ОСОБА_1 20.10.2025 року о 13-29 год. в м. Синельникове на вул. Судова, 19а, керуючи транспортним засобом марки «Hyundai I30», номерний знак НОМЕР_1 під час руху не була пристебнута ременем безпеки, чим порушила вимоги п.2.3 «в» Правил дорожнього руху.
На підставі наведеного, поліцейським 1 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержантом поліції Драпікіним Б.В. винесено постанову серії ЕНА № 5977925 від 20.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. В графі 7 постанови «до постанови додаються» відомості відсутні.
Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що оскаржувана постанова не містить посилань на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, а також доказів на спростування обставин, зазначених позивачем в обґрунтування адміністративного позову. Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд зауважує, що крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших доказів, пояснень, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про порушення Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить.
При цьому, долучений до відзиву відеозапис не містить обставин вчинення інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, відеозапис є неповним та не відображає рух ОСОБА_1 на автомобілі, момент зупинки та встановлення того факту, що ОСОБА_1 під час руху не була пристебнута ременем безпеки та не спростовує доводів позивачки, що після її зупинки працівниками поліції, вона виходила з салону автомобіля, а вже потім за вказівкою поліцейського повернулась в салон транспортного засобу. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Будь-які інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні. Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає позовні вимоги до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 5977925 від 20.10.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є обґрунтованими.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Також, частиною 1 статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 139, 227, 244, 246, 248, 250, 251, 286, 293 КАС України, суд,
ухвалив:

адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5977925 від 20.10.2025 року, складену поліцейським 1 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області сержантом поліції Драпікіним Б.В., якою ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (місцезнаходження: 49101, місто Дніпро, вул. Троїцька, буд. 2а, код ЄДРПОУ 4010864612) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір в сумі 605 грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений та підписаний 02.03.2026 року.

 Суддя	  С. А. Форощук