ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

20 квітня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 640/36876/21	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., перевіривши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі – НАЗК, відповідач ) з такими позовними вимогами:
1)визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції щодо відмови ОСОБА_1 видалити з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації суб`єкта декларування ОСОБА_1 ;
2)зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції видалити з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації суб`єкта декларування ОСОБА_1 , а саме: 
- декларацію кандидата на посаду державного експерта експертної групи з питань інвестиційної політики Міністерства інфраструктури України Директорату стратегічного планування та координації державної політики в галузі транспорту Експертної групи з питань інвестиційної політики, опубліковану 12 лютого 2018 року; 
-виправлену декларацію кандидата на посаду державного експерта експертної групи з питань інвестиційної політики Міністерства інфраструктури України Директорату стратегічного планування та координації державної політики в галузі транспорту Експертної групи з питань інвестиційної політики, опубліковану 19 лютого 2018 року; 
-декларацію кандидата на посаду Головного спеціаліста відділу управління даними Управління аналітики та обробки інформації Національного антикорупційного бюро України, опубліковану 26 лютого 2018 року;
- декларацію кандидата на посаду державного експерта експертної групи аналізу політики Директорату державної мовної політики Міністерства культури України, опубліковану 7 березня 2018 року; 
-декларацію кандидата на посаду державного експерта Директорату стратегічного планування та європейської інтеграції (з питань міжвідомчої комунікації) Міністерства культури України, опубліковану 7 березня 2018 року; 
-декларацію кандидата на посаду державного експерта Директорату стратегічного планування та європейської інтеграції (з питань зовнішньої комунікації) Міністерства культури України, опубліковану 7 березня 2018 року.
Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача щодо відмови позивачу видалити з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації суб`єкта декларування ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 26.02.2025 позовну заяву прийнято до провадження, вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. Здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі.
Відповідач заперечував проти задоволення позову у повному обсязі у відзиві зазначив, що на адресу Національного агентства 02.09.2021 надійшла заява ОСОБА_1 про видалення з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацій, поданих ним у 2018 році. У відповідь, НАЗК повідомило позивача про відсутність правових підстав для видалення його декларацій з Реєстру.
Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив таке.
З лютого 2018 року до квітня 2018 року ОСОБА_1 розглядався як кандидат на посади державної служби, у зв`язку з чим було подано, шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства з питань запобігання корупції, декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування а саме: 
1) декларацію кандидата на посаду державного експерта експертної групи з питань інвестиційної політики Міністерства інфраструктури України Директорату стратегічного планування та координації державної політики в галузі транспорту Експертної групи з питань інвестиційної політики, опубліковану 12 лютого 2018 року; 
2) виправлену декларацію кандидата на посаду державного експерта експертної групи з питань інвестиційної політики Міністерства інфраструктури України Директорату стратегічного планування та координації державної політики в галузі транспорту Експертної групи з питань інвестиційної політики, опубліковану 19 лютого 2018 року; 
3) декларацію кандидата на посаду Головного спеціаліста відділу управління даними Управління аналітики та обробки інформації Національного антикорупційного бюро України, опубліковану 26 лютого Л 2018 року; 
4) декларацію кандидата на посаду державного експерта експертної групи аналізу політики Директорату державної мовної політики Міністерства культури України, опубліковану 7 березня 2018 року; 
5) декларацію кандидата на посаду державного експерта Директорату стратегічного планування та європейської інтеграції (з питань міжвідомчої комунікації) Міністерства культури України, опубліковану 7 березня 2018 року; 6) декларацію кандидата на посаду державного експерта Директорату стратегічного планування та європейської інтеграції (з питань зовнішньої комунікації) Міністерства культури України, опубліковану 7 березня 2018 року.
На жодну із вищезазначених посад державної служби, на яку претендував позивач, не було призначено. 
Вказаний факт підтверджується результатами конкурсу, розміщеними на порталі вакансій «Нова державна служба» (https://career.gov.ua/parlor/p-vacantions/view7icN568); витягами з протоколів засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття вакантних посад державних службовців у НАБУ, розміщеними на офіційному сайті НАБУ (https://nabu.gov.ua/vakansii/archive); інформацією про результати конкурсу на зайняття посад фахівців з питань реформ в апараті Міністерства культури України, які віднесені до посад державної служби категорії «Б» та «В», розміщеною на порталі вакансій «Нова державна служба» (https://career.gov.ua/parlor/p-vacantions/view7icN631, https://career.gov.ua/parlor/p-vacantions/view7icN639, https://career.gov.ua/parlor/p-vacantions/view7icN640). 
Вищезазначені декларації розміщені в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування і є публічно доступними.
Факт того, що позивача не було призначено на жодну із відповідних посад державної служби підтверджується ще й тим, що в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відсутні будь-які інші декларації, окрім тих, що зазначені останнім, які я як особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, був би зобов`язаний щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті НАЗК. 
Таким чином, станом на час розгляду справи ОСОБА_1 не є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
31.08.2021 на адресу Національного агентства Варава О.І. звернувся з заявою про видалення з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацій, поданих ним у 2018 році. 
У відповідь, листом НАЗК від 01.10.2021 №190-07/72769-21 повідомило позивача про відсутність правових підстав для видалення його декларацій з Реєстру.
Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ст.3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення ч. 2 ст. 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
Згідно зі статтею 1 Закон України від 14.10.2014 року №1700-VІI «Про запобігання корупції» (далі - Закон №1700-VІI), суб`єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пунктах 4 і 5 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
У пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону зазначено, що особа, яка претендує на зайняття посади, та особа, зазначена у пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, до призначення або обрання на відповідну посаду, подає в установленому цим Законом порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за минулий рік (ч. 3 ст. 45 Закону №1700-VІI).
Відповідно до вимог статті 56 Закону №1700-VІI стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком, перелік яких затверджується Національним агентством, проводиться спеціальна перевірка, у тому числі щодо відомостей, поданих особисто. Для проведення такої спеціальної перевірки, згідно з вимогами статті 57 Закону, такі кандидати на посади до Національного агентства подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за календарний рік, що передує року, в якому особа претендує на зайняття посади.
Статтею 47 Закону №1700-VІI визначено, що подані декларації включаються до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що формується та ведеться Національним агентством.
Частиною другою статті 47 Закону №1700-VІI встановлено, що інформація про особу в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігається упродовж всього часу виконання цією особою функцій держави або місцевого самоврядування, а також упродовж п`яти років після припинення виконання нею зазначених функцій, крім останньої декларації, поданої особою, яка зберігається безстроково.
Порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затверджений рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 10.06.2016 № 3 (далі - Порядок).
Підпунктом 4 пункту 5 розділу II Порядку передбачено, що суб`єкти декларування подають декларації відповідно до статті 45 Закону з додержанням таких вимог: декларація суб`єкта декларування, який є особою, що претендує на зайняття посад, зазначених у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, у якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Пунктом 10 розділу II Порядку встановлено, що усі документи, які подав суб`єкт декларування, зберігаються в Реєстрі і автоматично оприлюднюються (за винятком конфіденційної інформації) у публічній частині Реєстру відповідно до цього Порядку.
Документи, які суб`єкт декларування подав до Реєстру, зберігаються у Реєстрі упродовж всього часу виконання цією особою функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах "а", "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону, а також упродовж п`яти років після припинення виконання нею зазначених функцій, крім останньої поданої такою особою декларації, яка зберігається безстроково п. 10 розділу II Порядку).
Приписами пункту 3 частини 1 статті 10 Закону України від 13.01.2011 №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закону №2939-VI) визначено, що кожна особа має право вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону.
Згідно з частиною 4 статті 10 Закону №2939-VI зберігання інформації про особу не повинно тривати довше, ніж це необхідно для досягнення мети, задля якої ця інформація збиралася.
Суд зазначає, що Національне агентство забезпечує відкритий цілодобовий доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства.
Доступ до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, на офіційному веб-сайті Національного агентства надається шляхом можливості перегляду, копіювання та роздруковування інформації, а також у вигляді набору даних (електронного документа), організованого у форматі, що дозволяє його автоматизоване оброблення електронними засобами (машинозчитування) з метою повторного використання.
Зазначені в декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об`єктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться об`єкт), є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.
Інформація про особу в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігається упродовж всього часу виконання цією особою функцій держави або місцевого самоврядування, а також упродовж п`яти років після припинення виконання нею зазначених функцій, крім останньої декларації, поданої особою, яка зберігається безстроково.
Суд погоджується з доводами позивача, що необхідною умовою для зберігання документів, які суб`єкт декларування подав до Реєстру є:
-виконання цією особою функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності, зазначеної у підпунктах "а", "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 Закону - протягом усього часу;
-після припинення виконання особою функцій держави або місцевого самоврядування, або іншої діяльності - упродовж п`яти років, крім останньої поданої такою особою декларації, яка зберігається безстроково.
Як встановлено судом, позивач не є та не був особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки він не займав посади державної служби на яку претендував. Тобто підстав для зберігання декларації позивача немає.
Суд зазначає, що Закон №1700-VІI, та Порядок не містять в собі положення щодо видалення інформації з Реєстру, а визначає лише загальне поняття - «ведення реєстру».
Разом з тим, приписами пункту 3 частини 1 статті 10 Закону України від 13.01.2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» визначено, що кожна особа має право вимагати виправлення неточної, неповної, застарілої інформації про себе, знищення інформації про себе, збирання, використання чи зберігання якої здійснюється з порушенням вимог закону.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (див. рішення ЄСПЛ у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany) [ВП], заява № 25735/94, п. 45, ECHR 2000-VIII).
Тобто суд зазначає, що зберігання інформації в реєстрі відповідно особи повинно відбуватися на підставі Закону, що в даному випадку не дотримано, а наведені вище висновки спростовують твердження відповідача стосовно того, що останнього не наділено повноваженнями щодо видалення з Реєстру декларацій кандидатів на посаду.
Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №826/13937/17.
Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням норм ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. з бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Національного агентства з питань запобігання корупції (м. Київ, бульвар Миколи МІХНОВСЬКОГО, буд. 28, код ЄДРПОУ 40381452) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції щодо відмови ОСОБА_1 видалити з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації суб`єкта декларування ОСОБА_1 .
Зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції видалити з публічної частини Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларації суб`єкта декларування ОСОБА_1 , а саме: 
1) декларацію кандидата на посаду державного експерта експертної групи з питань інвестиційної політики Міністерства інфраструктури України Директорату стратегічного планування та координації державної політики в галузі транспорту Експертної групи з питань інвестиційної політики, опубліковану 12 лютого 2018 року; 
2) виправлену декларацію кандидата на посаду державного експерта експертної групи з питань інвестиційної політики Міністерства інфраструктури України Директорату стратегічного планування та координації державної політики в галузі транспорту Експертної групи з питань інвестиційної політики, опубліковану 19 лютого 2018 року; 
3) декларацію кандидата на посаду Головного спеціаліста відділу управління даними Управління аналітики та обробки інформації Національного антикорупційного бюро України, опубліковану 26 лютого 2018 року;
4) декларацію кандидата на посаду державного експерта експертної групи аналізу політики Директорату державної мовної політики Міністерства культури України, опубліковану 7 березня 2018 року; 
5) декларацію кандидата на посаду державного експерта Директорату стратегічного планування та європейської інтеграції (з питань міжвідомчої комунікації) Міністерства культури України, опубліковану 7 березня 2018 року; 
6) декларацію кандидата на посаду державного експерта Директорату стратегічного планування та європейської інтеграції (з питань зовнішньої комунікації) Міністерства культури України, опубліковану 7 березня 2018 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань Національного агентства з питань запобігання корупції (м. Київ, бульвар Миколи МІХНОВСЬКОГО, буд. 28, код ЄДРПОУ 40381452) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя 	Є.О. Кисельова