ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа № 646/6763/25      Головуючий 1 інстанції: Іщенко О.В.
Провадження №33/818/975/26   Доповідач: Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2026 року м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
при секретарі Вакула Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Основ`янського районного суду м.Харкова від 19 січня 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 665 гривень 60 копійок.

Постановою встановлено, що 28 червня 2025 року о 23 год. 01 хв. за адресою: проспект Аерокосмічний, буд.104, м. Харків, Харківської області ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Sens, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Основ`янського районного суду м.Харкова від 19 січня 2026 року, а провадження у справі закрити. Крім того, вирішити питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.
В обґрунтування доводів зазначає, що його належним чином не було проінформовано про законну підставу зупинки транспортного засобу, що є прямим порушенням ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Звертає увагу на те, що він наполягав на проходженні медичного огляду у закладі охорони здоров`я, однак працівники поліції не забезпечили його доставлення до відповідного медичного закладу. Більш того, матеріали справи не містять направлення на огляд, що свідчить про те, що працівниками поліції його не було направлено у встановленому законом порядку до закладу охорони здоров`я для проходження огляду на стан сп`яніння. Поряд із цим, на відеозаписах відсутні будь-які об`єктивні ознаки алкогольного сп`яніння, оскільки він чітко висловлював свою позицію, вимовляв слова, відсутність тремтіння та почервоніння очей. Крім того, йому не було вручено примірник акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, а в протоколі не зазначено повного та конкретного переліку ознак сп`яніння, що є істотним процесуальним порушенням. Зазначає, що факт керування ним транспортним засобом не був доведений, оскільки транспортний засіб не був заведений та не перебував у русі, а само по собі перебування особи поряд з нерухомим та незаведеним транспортним засобом не є керуванням у розумінні ч.1 ст.130 КУпАП. Вказує на те, що його не було відсторонено від керування транспортного засобу. Звертає увагу, що пасажир транспортного засобу, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, є військовослужбовцем, та працівники поліції його фактично схилили до підписання письмових пояснень, оскільки висловлювали погрози повідомлення до ВСП. При цьому, зазначені пояснення пасажира не були ним власноруч складені та йому прочитані, що ставить під сумнів їх добровільність та достовірність.

У судове засідання Харківського апеляційного суду ОСОБА_1 та захисник Турчак М.В. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином. 
Зокрема, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 був призначений в Харківському апеляційному суді на 16 годину 10 хвилин 08 квітня 2026 року.
На адресу, яка міститься в матеріалах справи, 12 березня 2026 року ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку направлялась судова повістка з рекомендованим листом із зворотнім повідомленням (арк.56), яку 13 березня 2026 року було ним отримано, про що свідчить особистий підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (59). 
Поряд із цим, згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber», 12 березня 2026 року судова повістка про виклик до суду на 16 годину 10 хвилин 08 квітня 2026 року сформована та доставлена на номер мобільного телефону ОСОБА_1 у додатку, що відповідає вимогам Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасника судового процесу, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №28 від 23 січня 2023 року (арк.56).
Захисник Турчак М.В. про місце, день та час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 була повідомлена в підсистемі «Електронний суд», про що свідчить відомості довідки про доставку електронного документу (арк. 57).
Натомість, у судове засідання апеляційного суду 08 квітня 2026 року ОСОБА_1 та його захисник Турчак М.В. не з`явилися, повідомлялися своєчасно та належним чином.
Згідно ст.129 Конституції України, розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Таким чином, неявка особи, що притягається до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, відповідно до ст.268 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Крім того, ч.1 ст.6 Європейської Конвенції з прав людини, ратифікованою Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Конвенція встановлює право кожного на доступ до справедливого та безстороннього правосуддя. Однак таке право не є абсолютним, та може бути обмеженим з об`єктивних підстав, визначених законом з обов`язковим врахуванням принципу розумності строків для розгляду справи.
У справі «N.B. проти України» Суд зазначив, що «розумність тривалості розгляду справи має визначатися в світлі обставин справи, а також з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, важливість предмета розгляду для заявника» («N.B. проти України», 3 квітня 2008 року, §40).
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо неї, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).
У рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та своєчасного (без невиправданих зволікань) розгляду і вирішення справи.
Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїх правових висновках у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення особи «належним». Обов`язок судів «повідомити» полягає у тому, щоб інформувати учасника справи про судове засідання, а не забезпечити його участь в цьому засіданні.
Враховуючи наведене, а також те, що матеріали справи мають відомості щодо повідомлення учасників справи про місце, день та час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , та не містять будь-яких заяв чи клопотань сторони захисту про відкладення апеляційного розгляду цієї справи, апеляційний суд вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу ОСОБА_1 за відсутності належно повідомлених учасників процесу та провадити судовий розгляд в межах поданої апеляційної скарги та відомостей, які наявні в матеріалах справи.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є обов`язком водія, а не його правом. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме:відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №375788 від 29 червня 2025 року, відповідно до якого 28 червня 2025 року о 23 годині 01 хвилина в м.Харкові по проспекту Аерокосмічному, 104, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатор Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога водій ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (арк.1).
Свідком є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
У матеріалах справи міститься акт огляду на стан сп`яніння та направлення на огляд, згідно з якими ОСОБА_1 під час події мав виражені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд не проводився, у зв`язку з відмовою від проходження огляду (арк.5,6).
З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 28 червня 2025 року близько 23 годині 00 хвилин він знаходився на пасажирському сидінні в авто Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 . Після чого за адресою: м.Харків, пр-кт Аерокосмічний, 104, під час повітряної тривоги шукали собі укриття та їх зупинила патрульна поліція через те, що у них сів акумулятор та вони їхали без світла (арк.8).
Відповідно до відомостей рапорту командира роти 2 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП, капітана поліції, ОСОБА_3 , 28 червня 2025 року під час дії комендантської години о 23 годині 01 хвилина за адресою: м.Харків, проспект Аерокосмічний 104 було зупинено автомобіль Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після зупинки вищевказаного транспортного засобу намагався піти з місця події. Пред`явити документи, що посвідчують особу, категорично відмовлявся, представляючись людиною. Також в автомобілі перебував чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що за кермом авто Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував його кум ОСОБА_1 , і чому він так себе поводить, йому не зрозуміло. За допомогою планшетного пристрою та системи ІПНП встановлено, що гр. ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу гр. ОСОБА_1 категорично відмовився, мовляв не довіряє приладу Drager Alcotest, на пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ спочатку чіткої відповіді не дав, сів в авто та зачинився, потім почав кричати через зачинене скло, що він не відмовляється від проходження огляду. Через дві години часу знову ж таки було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП ХОР ОКНЛ, проте в поведінці гр. ОСОБА_1 нічого не змінилося, у зв`язку з чим відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №375788 за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5093955 за ч.1 ст.126 КУпАП. Водій під час складання протоколу зачинив авто та пішов у невідомому напрямку. Авто на місці зупинки без порушень ПДР України (арк.9).
В матеріалах справи також міститься відеозапис події від 28 червня 2025 року за участю ОСОБА_1 .
Зокрема, з відомостей цього відеозапису вбачається, що, у темну пору доби, працівник поліції, підійшовши до автомобіля, біля якого перебував чоловік, пояснив, що наразі діє комендантська година. На вимогу надати відповідні документи, чоловік зазначив, що у нього документів не має, заперечив, що він є водієм транспортного засобу, а є людиною, та взагалі відмовився на підставі ст.63 Конституції України надати будь-яку інформацію. Із салону автомобіля з переднього пасажирського сидіння вийшов інший чоловік, який на вимогу працівника поліції, надав відповідні документи, що посвідчують особу. Ним виявився ОСОБА_2 . ОСОБА_2 пояснив, що знає цього чоловіка, він є його кумом, а також те, що вони службу проходять у м. Полтаві, забрали машину, вона буде їхати до Полтави, на машину документи відсутні, а вони приїхали на один день та вже їдуть додому. Працівники поліції, встановивши особу чоловіка, яким виявився ОСОБА_1 , запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, оскільки у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. ОСОБА_1 о 23 годині 18 хвилин відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер. Працівник поліції запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідному медичному закладі, на що ОСОБА_1 відповів, що він не має ознак алкогольного сп`яніння та не розумів на яких підставах йому потрібно проходити огляд. О 23 годині 30 хвилин, на відео зафіксовано як працівник поліції відбирає письмові пояснення у ОСОБА_2 , який зазначав працівнику поліції свої анкетні дані та надавав відповідні пояснення. Крім того, ОСОБА_2 звертав увагу на те, що вони під час повітряної тривоги шукали собі укриття та їх зупинила патрульна поліція, оскільки в них сів акумулятор та вони їхали без світла. ОСОБА_2 поставив свій підпис у графі про роз`яснення ст.63 Конституції України, самостійно записав, що «з його слів записано вірно», та поставив свій підпис. У цей час ОСОБА_1 перебував у автомобілі. О 23 годині 44 хвилин працівник поліції ще раз запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря нарколога у відповідному медичному закладі. ОСОБА_1 запитав у працівника поліції на яких підставах він повинен пройти огляд. Працівник поліції роз`яснив, що на підставі виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння, а також направлення на огляд водія до відповідного медичного закладу. Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде проведено розгляд справи та складено адміністративну постанову за ч.1 ст.126 КУпАП, за порушення п.2.1 «а», «б», «в» ПДР, за яке передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень, а саме за те, що о 23 годині 01 хвилин в м. Харкові він керував транспортним засобом Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 ,не маючи посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування. ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, а також роз`яснено порядок і строк оплати штрафу та можливість оскарження постанови. О 23 годині 51 хвилину ОСОБА_1 було ще раз запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідному медичному закладі. ОСОБА_1 погодився пройти огляд у лікаря нарколога, але після того, як його ознайомлять із матеріалами справи. Поряд із цим, ОСОБА_1 знаходився у салоні автомобіля, двері якого були зачинені. Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що у них є письмові пояснення його «кума», а також те, що вся подія фіксується на службову бодікамеру, запропонував відчинити двері автомобіля та проїхати до медичного закладу. Крім того, працівник поліції попередив ОСОБА_1 про те, що на проходження огляду є дві години, після спливу яких, його дії будуть розцінюватись, як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. О 01 годині 20 хвилин працівник поліції, підійшовши до автомобіля, де перебував ОСОБА_1 повідомив, що минуло дві години та ще раз запропонував пройти огляд у медичному закладі, на що останній відповів: «На яких підставах?». Працівник поліції повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки його поведінка та дії свідчать про те, що він не бажає проходити огляд. ОСОБА_1 роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Під час складання адміністративних матеріалів ОСОБА_1 вийшов із автомобіля та просив надати йому копію протоколу, щоб написати у ньому відповідні пояснення. Працівниками поліції був наданий відповідний бланк для письмових пояснень, однак ОСОБА_1 бажав написати пояснення саме у протоколі. О 01 годині 31 хвилину ОСОБА_1 повідомив, що машину хтось зачинив, а ключів у нього немає. У подальшому, залишив місце події та пішов у невідомому напрямку. Працівники поліції обстежили територію, але ОСОБА_1 не знайшли. Авто залишилось на місці зупинки.
Оцінюючи такі відомості відеозапису, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівник поліції об`єктивно та законно розцінив дії ОСОБА_1 як відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, оскільки працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 протягом двох годин пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснював наслідки такої поведінки. Однак, водій, відмовившись від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер та погоджуючись на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відповідному медичному закладі, не виконував жодних дій, які б свідчили про готовність пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим, такі дії ОСОБА_1 були вірно розцінені працівником поліції як відмова від вказаного проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Крім того, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було об`єктивних підстав для не проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер, так і в медичному закладі, є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння чи ні.
Поряд із цим, з метою об`єктивної перевірки всіх обставин справи, суд апеляційної інстанції викликав в судове засідання працівника поліції Щербань Д.А, який складав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , щоб з`ясувати обставини події, які він зафіксував в протоколі.
Однак, 08 квітня 2026 року до Харківського апеляційного суду надійшло клопотання від командира роти 2 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП, капітана поліції, Щербань Д.А. про розгляд справи стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП без його участі, у зв`язку із службовою необхідністю, враховуючи його пояснення, в яких він зазначив, що 28 червня 2025 року о 23 годині 01 хвилина під час дії комендантської години за адресою: м.Харків, проспект Аерокосмічний 104 було зупинено автомобіль Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після зупинки вищевказаного транспортного засобу намагався піти з місця події. Пред`явити документи, що посвідчують особу, категорично відмовлявся, представляючись людиною. Також в автомобілі перебував чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що за кермом авто Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував його кум ОСОБА_1 , і чому він так себе поводить, йому не зрозуміло. За допомогою планшетного пристрою та системи ІПНП встановлено, що гр. ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_1 у останнього були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу гр. ОСОБА_1 категорично відмовився, мовляв не довіряє приладу Drager Alcotest, на пропозицію пройти огляд в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ спочатку чіткої відповіді не дав, сів в авто та зачинився, потім почав кричати через зачинене скло, що він не відмовляється від проходження огляду, проте їхати до лікаря-нарколога не хотів та всіляко намагався відсторонитися від проходження огляду. Через дві години часу знову ж таки було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в КНП ХОР ОКНЛ, проте в поведінці гр. ОСОБА_1 нічого не змінилося, у зв`язку з чим відносно останнього було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №375788 за ч.1 ст.130 КУпАП та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №5093955 за ч.1 ст.126 КУпАП. Водій під час складання протоколу зачинив авто та пішов у невідомому напрямку. Авто залишилось на місці зупинки без порушень ПДР України.
Такі пояснення працівника поліції, вочевидь, узгоджуються з іншими фактичними відомостями, які містяться в матеріалах справи, що підтверджує обґрунтованість висновків та рішення суду першої інстанції щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Однак, ОСОБА_1 не скористався своєю процесуальною можливістю та не звернувся із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. 
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що стороною захисту подавалася заява у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що вони зверталися до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи, що сторона захисту не надала до суду будь-яких фактичних відомостей на підтвердження їх версії щодо незаконності дій працівників поліції під час проведення ними огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу та інших процесуальних документів за цією справою, а матеріали справи не містять відповідних відомостей, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших письмових доказах, оскільки вони відповідають дійсності та заслуговують на увагу.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом є необгрунтованими, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що керування транспортним засобом встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд звертає увагу на те, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та в їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.
Разом з цим, зазначені доводи сторони захисту спростовуються відомостями, що є в справі, зокрема, рапортом працівника поліції та письмовими поясненнями свідка, якого було зафіксовано на відеозаписі події за участю ОСОБА_1 та який перебував в автомобілі в якості пасажира.
Зокрема, відповідно до відомостей рапорту командира роти 2 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП, капітана поліції, ОСОБА_3 , 28 червня 2025 року під час дії комендантської години о 23 годині 01 хвилина за адресою: м.Харків, проспект Аерокосмічний 104 було зупинено автомобіль Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після зупинки вищевказаного транспортного засобу намагався піти з місця події. Пред`явити документи, що посвідчують особу, категорично відмовлявся, представляючись людиною. Також в автомобілі перебував чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що за кермом авто Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував його кум - ОСОБА_1 , і чому він так себе поводить, йому не зрозуміло.
Згідно відеозапису, ОСОБА_1 повідомив, що він не є водієм транспортного засобу, однак свідок ОСОБА_2 , який перебував на передньому пасажирському сидінні авто, чітко вказав на те, що знає ОСОБА_1 , оскільки він є його кумом, та пояснив, що вони приїхали на один день, забрали машину та їдуть додому. Інших осіб, крім ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на місці події не було.
Крім того, під час написання письмових пояснень ОСОБА_2 не був обмежений у праві на власний розсуд зазначити працівникам поліції ті обставини події, які вважав за необхідним відобразити, чим і скористався, зазначивши відповідні відомості, прочитавши та поставивши свої підписи у документі. 
Оцінюючи ці письмові пояснення, вочевидь, вбачається, що за кермом автомобіля Daewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував ОСОБА_1 , тобто саме він був водієм цього транспортного засобу, а тому ці твердження сторони захисту суд апеляційної інстанції розцінює як обраний спосіб захисту та ставиться до них критично.
Доказів зворотнього стороною захисту суду не надано, як і не було заявлено відповідних клопотань про виклик та допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_2 , який підтвердив би або спростував надані працівникам поліції пояснення, а тому апеляційний суд приходить до переконання, що саме ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом в зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення час та місці.
Поряд із цим, матеріали провадження не містять результатів щодо оскарження неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також стороною захисту не надано відомостей про повідомлення про підозру чи направлення до суду обвинувального акту за фактом перевищення службових обов`язків поліцейськими при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу незаконності зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказане не є предметом розгляду даної справи та віднесено до виключної компетенції судів адміністративної юрисдикції.
Разом з цим, апеляційний суд бере до уваги, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2024 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час оспорюваної події.
Наказом начальника Харківської обласної військової адміністрації №199В від 05 грудня 2022 року у м.Харкові та Харківській області встановлено комендантську годину з 23.00 год до 05.00 год. 
Визначення терміну комендантська година міститься у п. 5 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», а саме це заборона перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.
Порядок введення комендантської години встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 08 липня 2020 року № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану».
Комендантська година та встановлення спеціального режиму світломаскування запроваджується шляхом видання наказу військовим командуванням або військовою адміністрацією (у разі її утворення), який доводиться до відома військових адміністрацій (у разі їх утворення) або ради оборони Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Мінекономіки, Мінсоцполітики, Мінінфраструктури, МОЗ, МЗС, АТ «Українська залізниця», відповідних органів Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, військових командувань, з`єднань, військових частин Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Зазначеним наказом призначається комендант, визначаються час, протягом якого діють комендантська година та спеціальний режим світломаскування, межі території їх запровадження, способи здійснення заходів щодо підтримання правопорядку, порядок руху залізничного, автомобільного, морського, річкового, повітряного транспорту, порядок створення, функціювання і місцезнаходження комендатури та її склад.
Накази військового командування та військової адміністрації (у разі її утворення) про запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування доводяться до відома підприємств, установ, організацій та населення сільськими, селищними, міськими радами, військовими адміністраціями (у разі їх утворення) або радами оборони Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя та через засоби масової інформації.
На території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів. Без перепусток під час комендантської години на вулицях та в інших громадських місцях дозволено перебування та рух транспортних засобів Збройних Сил, Держспецтрансслужби, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Національної поліції, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС, а також транспортним засобам спеціалізованого призначення, які виконують невідкладне службове завдання, за умови ввімкнення спеціальних світлових сигнальних пристроїв.
Під час дії комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування продовжують виконувати свої завдання Збройні Сили, Держспецтрансслужба, Національна гвардія, Держприкордонслужба, Національна поліція, СБУ, ДФС, ДМС, ДСНС.
Також особи, які вчинили кримінальні та адміністративні правопорушення, затримуються у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України та Кодексом України про адміністративні правопорушення. Контроль за дотриманням особами комендантської години та спеціального режиму світломаскування здійснюється патрулями, які підпорядковуються коменданту.
Якщо особа в заборонений час протягом комендантської години перебуває на вулиці, то комендантський патруль має право її затримати, перевірити в неї наявність документів, які б давали право на перебування на вулиці, чи підтвердити обставину про відсутність таких документів у даної особи, а також встановити причину порушення комендантської години.
Згідно матеріалів справи, транспортний засіб Dewoo Sens, д.н.з. НОМЕР_1 був зупинений працівниками о 23 годині 01 хвилину 28 червня 2025 року у м.Харкові, тобто під час дії комендантської години.
Таким чином, у апеляційного суду не виникає сумнівів, що працівники поліції діяли в межах Закону України «Про Національну поліцію», оскільки завданнями поліції є, зокрема, забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього ознак алкогольного сп`яніння не можуть бути прийняті до уваги, оскільки підстави вважати чи перебуває особа у стані сп`яніння відноситься до виключних повноважень працівників поліції, цьому кореспондує обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку огляд, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі, що і було запропоновано останньому.
Поряд із цим, працівниками поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці (арк.1).
Отже, працівники поліції, виявивши ці ознаки, законно та обґрунтовано запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція). 
За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Відповідно до ч.2 Розділу І вищезазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно ч.3 Розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд, відповідно до ч.7 Інструкції, проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку. Крім того, водій транспортного засобу повинен своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.
З огляду на те, чи погодиться особа на проходження огляду на стан сп`яніння, чи відмовиться від нього, працівник поліції вносить виявлені ознаки або до протоколу про адміністративне правопорушення в разі відмови, або до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо особа надала таку згоду на проходження огляду в закладі охорони здоров`я.
При цьому, посилання у протоколі на ознаки алкогольного сп`яніння, які є підставою для проведення відповідного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відповідає роз`ясненням, що містяться в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, а саме: якщо водій ухилявся від огляду, от відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати у протоколі про адміністративне правопорушення, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Поняття «виявлення у особи ознак сп`яніння» та «встановлення стану сп`яніння особи» є різними за своїм змістом. Ознаки сп`яніння, які виявляються поліцейським при первинному контакті з особою на місці зупинки, визначаються в результаті візуального огляду особи, її поведінки, тощо і саме ці ознаки є підставою для проходження огляду на стан сп`яніння (п.2.5 ПДР).
Виявлення ознак, із врахуванням вимог діючого законодавства, не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського та складання поліцейським будь-яких документів.
З відеозапису події за участю ОСОБА_1 від 28 червня 2025 року об`єктивно вбачається, що працівник поліції при спілкуванні з водієм виявив у останнього ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку.
Крім того, водій після оформлення адміністративних матеріалів, будучи незгодним з протизаконними діями працівників поліції, самостійно медичний огляд не пройшов, із заявами про неправильність дій чи порушення його процесуальних прав та складання протоколу до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких відомостей не містять.
Зазначене беззаперечно свідчить про обґрунтованість встановлених працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння та направленні на огляд водія, що свідчить про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 з приводу того, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, є необґрунтованими та не відповідають встановленим фактичним обставинам справи, хоча ОСОБА_1 на неодноразову вимогу поліцейського висловлює словесну згоду пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, але його пасивна поведінка (щодо слідування до медичного закладу на вимогу поліцейського) свідчить, що останній не бажав проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а отже фактично висловлював свою відмову від проходження такого огляду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в матеріалах справи відсутнє направлення на проходження огляду в заклад охорони здоров`я, не можуть бути прийняті до уваги, та спростовуються матеріалами справи, зокрема, на аркуші справи №6 міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 28 червня 2026 року, яким ОСОБА_1 направлено для проходження огляду на стан сп`яніння до КНП ХОР ОКНЛ.Апеляційний суд звертає увагу на те, що направлення на огляд має правове значення для лікаря медичної установи, який у випадку наявності такого направлення повинен провести огляд. 
Враховуючи, що дії ОСОБА_1 працівниками поліції були розцінені як відмова від проходження огляду в установленому законодавством порядку, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР та самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про невручення йому акту огляду не є таким істотним порушенням вимог Інструкції, оскільки це не впливає на кваліфікацію дій водія та спрямовані на його ухилення від адміністративної відповідальності. 
Як і не знаходять свого обґрунтованого підтвердження й доводи ОСОБА_1 про те, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом, оскільки не зазначення про це в матеріалах справи не спростовує вказаної обставини, оскільки КУпАП не визначає процесуального закріплення такої дії. 
Більш того, згідно відеозапису події та рапорту працівника поліції від 29 червня 2025 року, водій під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, зачинив авто та пішов у невідомому напрямку, а транспортний засіб було залишено на місці зупинки без порушень ПДР.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення не відповідає вимогам ст.ст.256, 265-2, 266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, оскільки порядок та процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України передбачені Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06 листопада 2015 року та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року. Наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення відповідає бланку протоколу, зазначеному у Додатку №2 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 3 розділу IІ), а також містить всі необхідні дані та реквізити.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Поряд із цим, у матеріалах справи міститься довідка інспектора взводу 2 роти 4 батальйону 2 УПП в Харківській області ДПП, лейтенанта поліції, Галкіної К., згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних ІПНП отримав 21 січня 2025 року посвідчення водія НОМЕР_2 (арк.4), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає Правила дорожнього руху, в тому числі, п. 2.5. 
Отже, ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що також свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Таким чином, всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази, апеляційний суд визнає такими, що відповідають вимогам ст.251 КУпАП.
Сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Основ`янського районного суду м.Харкова від 19 січня 2026 року у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя         С.К. Шабельніков