Справа № 420/1746/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за період з 01.10.2025 по 08.10.2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за період з 01.10.2025 по 08.10.2025;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період квітень 2025 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за квітень 2025 року за період з 01 квітня 2025 року по дату виплати – 11.06.2025;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період травень 2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за травень 2025 за період з 01 травня 2025 року по дату виплати - 24.07.2025;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період червень 2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за червень 2025 за період з 01 червня 2025 року по дату виплати - 19.09.2025;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період липень 2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за липень 2025 за період з 01 липня 2025 року по дату виплати - 19.09.2025;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 стосовно ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період жовтень 2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану” за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за жовтень 2025 за період з 01 жовтня 2025 року по дату фактичної виплати.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 досі Військовою частиною НОМЕР_1 не здійснено всіх належних розрахунків, пов`язаних зокрема з перебуванням на стаціонарному лікуванні захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, та знаходженням у відпустках для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Також, за період вказаного лікування безпідставно не було нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 100000 грн. за період з 01.10.2025 по 08.10.2025. Крім того, відповідачем було невчасно виплачено додаткову винагороду за квітень 2025 (виплачено 11.06.2025), за травень 2025 (виплачено 24.07.2025), за червень 2025 (виплачено 19.09.2025), за липень 2025 (виплачено 19.09.2025), що в сукупності із невиплатою додаткової винагороди за період з 01.10.2025 по 08.10.2025 дає право на компенсацію.
Ухвалою від 28.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що додаткова грошова винагорода у розмірі 100 000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення на підставі відповідних наказів командира військової частини НОМЕР_1 та медичних документів, а саме: за жовтень 2024 (31 доба) – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22 листопада 2024 року №282 та довідки про обставини травми від 05.10.2024 №561; за листопад (30 діб) – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16 грудня 2024 року №309 та довідки про обставини травми від 05.10.2024 №561; за грудень 2024 (31 доба) – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.01.2025 року №25 та довідки про обставини травми від 05.10.2024 №561; за січень 2025 року (31 доба) – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23 лютого 2025 року №65; за лютий 2025 року (28 діб) – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21 березня 2025 року №93; за березень 2025 року (31 доба) – на підставі наказу від 24 квітня 2025 року №144, довідки про обставини травми від 05.10.2024 №561 та довідки ВЛК від 10.03.2025 №2025-0310-1300-58; за квітень 2025 року (30 діб) – виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн продовжено з 01.04.2025 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.05.2025 №199 “Про продовження виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з перебуванням на довготривалому лікуванні”; за травень 2025 року (31 доба) – виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн здійснено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.05.2025 №199 “Про продовження виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з перебуванням на довготривалому лікуванні”; за період з червня по серпень 2025 року – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04 серпня 2025 року №349, зокрема: червень 2025 року (19 діб) – на підставі довідки про обставини травми від 05.10.2024 №761/561, довідки Госпітальної ВЛК КНП “Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня” від 07.05.2025 №2025-0507-1255-0892-0 та довідки Гарнізонної ВЛК №1 Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 17.06.2025 №2025-0617-1519-3382-7; липень 2025 року (31 доба) – на підставі довідки про обставини травми від 05.10.2024 №761/561, виписок із медичної карти стаціонарного хворого №№4808, 5040 та довідки Госпітальної ВЛК від 22.07.2025 №2025-0722-1230-1537-0; серпень 2025 року (31 доба) – на підставі довідки про обставини травми від 05.10.2024 №761/561 та довідок Госпітальної ВЛК від 22.07.2025 №2025-0722-1230 1537-0 та від 21.08.2025 №2025-0821-1233-4809-3; за вересень 2025 року (26 діб) – на підставі наказу від 21 жовтня 2025 року №385, довідки про обставини травми від 05.10.2024 №761/561, довідки Госпітальної ВЛК від 21.08.2025 №2025-0821-1233-4809-3, довідки начальника клініки АПД від 23.09.2025, медичної карти стаціонарного хворого №5123 та виписного епікризу від 08.10.2025. Додаткова грошова винагорода у розмірі 100 000 гривень була нарахована та виплачена за 12 місяців безперервного перебування на лікуванні, а підстав для її подальшої виплати за жовтень 2025 року, не вбачається. Таким чином, військова частина НОМЕР_1 щодо позивача діяла виключно у правовому полі, сумлінно дотримуючись вимог законодавства, протиправних дій відносно нього не вчиняла, а відтак у задоволенні його позову до військової частини НОМЕР_1 слід відмовити повністю.
За приписами ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №327 від 03.11.2025 ОСОБА_1 , колишнього номера обслуги 4-го розрахунку 2-го гарматного артилерійського взводу 3-ї гарматної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , звільнено з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) № 160-РС від 30.10.2025 у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено з 03 листопада 2025 р. із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення.
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. за період з 01.10.2025 по 08.10.2025 протиправною, та наявність права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, позивач звернувся до суду.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У частині другій статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 цього Закону грошове забезпечення виплачується в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений у Порядку №260 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за змістом пункту 2 розділу І якого грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).
П 8 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168.
У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28 лютого 2022 року (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі – Постанова №168) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Також пункт 1 Постанови №168 передбачає, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Таким чином, аналіз наведених норм законодавства України, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що встановлена Постановою №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану.
Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З матеріалів справи вбачається, що 08.04.2025 проведено медичний огляд ВЛК КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня», встановлений діагноз та постанова про причинний зв`язок з пораненням 30.09.2024. Травма тяжка. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб - потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів (довідка від 08.04.2025). 
3 08.04.2025 по 07.05.2025 продовжена відпустка для лікування у зв`язку з хворобою (наказ від 08.04.2025 №108). 
07.05.2025 проведено медичний огляд ВЛК КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня», встановлений діагноз та постанова про причинний зв`язок з пораненням 30.09.2024. 
За результатом медичного огляду встановлено ступень важкості травми — відноситься до тяжких. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб - потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів (довідка від 07.05.2025). 
17.06.2025 проведено медичний огляд ВЛК Військово-медичного клінічного центру Південного регіону та зроблений висновок про необхідність лікування у Військово-медичному клінічному центрі Південного регіону на строк не менше 14 календарних днів. 
3 23.06.2025 по 02.07.2025, 02.07.2025 по 22.07.2025 перебував на лікуванні в КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня». За результатом медичного огляду 22.07.2025 встановлено ступень важкості травми - відноситься до тяжких. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб - потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів (довідка від 22.07.2025). 
З 22.07.2025 по 20.08.2025 надана відпустка для лікування у зв`язку з хворобою (наказ від 22.07.2025 №218). 
Після відпустки 21.08.2025 проведено медичний огляд ВЛК КНП «Білгород Дністровська міська багатопрофільна лікарня». За результатом медичного огляду встановлено ступень важкості травми — відноситься до тяжких. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів (довідка від 21.08.2025). 
З 21.08.2025 по 19.09.2025 надана відпустка для лікування у зв`язку з хворобою (наказ від 22.08.2025 №251). 
Після відпустки з 23.09.2025 р. по 08.10.2025 перебував на лікуванні в НКП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної Ради (виписка епікризу із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №5123).
Згідно свідоцтва про хворобу № 2025-1002-1719-0350-7 від 02.10.2025 року, ОСОБА_1 – непридатний до військової служби.
Протоколом засідання військово-лікарської комісії № 2025-1002-1440-0320-0 від 02.10.2025 року затверджено свідоцтва про хворобу № 2025-1002-1719-0350-7 від 02.10.2025 року.
При цьому, судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що додаткова грошова винагорода у розмірі 100 000 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 ОСОБА_1 нараховувалася та виплачувалася за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування після поранення на підставі відповідних наказів командира військової частини НОМЕР_1 та медичних документів, а саме:
за жовтень 2024 (31 доба) – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 22 листопада 2024 року №282 та довідки про обставини травми від 05.10.2024 №561; 
за листопад (30 діб) – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 16 грудня 2024 року №309 та довідки про обставини травми від 05.10.2024 №561;
за грудень 2024 (31 доба) – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 25.01.2025 року №25 та довідки про обставини травми від 05.10.2024 №561; 
за січень 2025 року (31 доба) – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23 лютого 2025 року №65;
за лютий 2025 року (28 діб) – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 21 березня 2025 року №93; 
за березень 2025 року (31 доба) – на підставі наказу від 24 квітня 2025 року №144, довідки про обставини травми від 05.10.2024 №561 та довідки ВЛК від 10.03.2025 №2025-0310-1300-58; 
за квітень 2025 року (30 діб) – виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн продовжено з 01.04.2025 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.05.2025 №199 “Про продовження виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з перебуванням на довготривалому лікуванні”; 
за травень 2025 року (31 доба) – виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн здійснено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 31.05.2025 №199 “Про продовження виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з перебуванням на довготривалому лікуванні”; 
за період з червня по серпень 2025 року – на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 04 серпня 2025 року №349, зокрема: 
червень 2025 року (19 діб) – на підставі довідки про обставини травми від 05.10.2024 №761/561, довідки Госпітальної ВЛК КНП “Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня” від 07.05.2025 №2025-0507-1255-0892-0 та довідки Гарнізонної ВЛК №1 Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 17.06.2025 №2025-0617-1519-3382-7; 
липень 2025 року (31 доба) – на підставі довідки про обставини травми від 05.10.2024 №761/561, виписок із медичної карти стаціонарного хворого №№4808, 5040 та довідки Госпітальної ВЛК від 22.07.2025 №2025-0722-1230-1537-0; 
серпень 2025 року (31 доба) – на підставі довідки про обставини травми від 05.10.2024 №761/561 та довідок Госпітальної ВЛК від 22.07.2025 №2025-0722-1230 1537-0 та від 21.08.2025 №2025-0821-1233-4809-3; 
за вересень 2025 року (26 діб) – на підставі наказу від 21 жовтня 2025 року №385, довідки про обставини травми від 05.10.2024 №761/561, довідки Госпітальної ВЛК від 21.08.2025 №2025-0821-1233-4809-3, довідки начальника клініки АПД від 23.09.2025, медичної карти стаціонарного хворого №5123 та виписного епікризу від 08.10.2025.
Пункт 11 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль. Огляд військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування. Якщо відповідно до медичних документів закладу охорони здоров`я іноземної держави, до якого військовослужбовця направлено в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, хвороба або поранення (контузія, травма або каліцтво) військовослужбовця перешкоджає йому прибути до військово-лікарської комісії для проведення огляду з метою визначення потреби у тривалому лікуванні, такий огляд проводиться дистанційно в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Висновок військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні є підставою для продовження часу перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення на строк, визначений у такому висновку.
Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку № 260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва)) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) (далі - ВЛК) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 16.05.2024 у справі № 520/16191/23 та підтримана постановою Верховного Суду від 19.06.2025 у справі №480/9155/23.
Суд зауважує, що згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
З огляду на зазначені норми Положення висновок ВЛК (ЛЛК) є змістом (суттю) постанови ВЛК (ЛЛК), яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК (ЛЛК) є формальним вираженням постанови ВЛК (ЛЛК), яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК (ЛЛК) за наслідком медичного огляду.
При цьому повноваження командира військової частини щодо прийняття рішення (у формі наказу) про продовження виплати грошового забезпечення не є дискреційними.
Повноваження командира військової частини щодо видання наказу про продовження виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я не передбачають можливості діяти за власним розсудом, оскільки питання наявності/відсутності медичних показань для перебування військовослужбовця у відповідній відпустці належить до компетенції, зокрема, ВЛК (ЛЛК).
Відповідно до пункту 6.5 глави 6 розділу ІІ Положення для вирішення питання про потребу у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або про потребу у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно), або потреби у тривалому лікуванні військовослужбовець направляється на медичний огляд начальником (керівником) відділення або профільним головним (провідним) фахівцем закладу охорони здоров`я (установи), у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.
На підставі постанови ВЛК відпустка для лікування у зв`язку з хворобою надається військовослужбовцям на 30 календарних днів, а за медичними показаннями після травм (поранень, контузій) або оперативного лікування - на 45 або 60 календарних днів. За наявності медичних показань відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) продовжується ВЛК на 30 календарних днів, а в окремих випадках - на 45 або на 60 календарних днів (пункт 6.12 глави 6 розділу ІІ Положення).
Відповідно до пункту 6.13 глави 6 розділу II Положення, загальний час безперервного перебування військовослужбовців у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати дванадцять місяців поспіль. Не пізніше закінчення строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я (установах), у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою та/або відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовці підлягають медичному огляду ВЛК з метою визначення придатності до військової служби.
У разі визнання військовослужбовця ВЛК непридатним до військової служби, документи про його звільнення з військової служби можуть бути надіслані посадовій особі, яка видає наказ про звільнення, до виписки військовослужбовця із закладу охорони здоров`я (установи).
Медичний огляд ВЛК з метою визначення потреби у тривалому лікуванні проводиться не пізніше ніж через чотири місяці від початку лікування.
Відтак, з урахуванням пункту 6.13 глави 6 розділу II Положення, абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260, суд вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 правомірно не нараховано і не виплачено позивачу додаткову грошову винагороду за період з 01.10.2025 по 08.10.2025 року.
Згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Пунктом 3 Порядку № 159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника. 
Відповідно до п. 9, 10 розділу XXXIV Порядку виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Також, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 9 розділу І, пунктів 11 – 13 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (зі змінами), у разі довготривалого лікування військовослужбовця після отримання тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини після введення воєнного стану, виплата додаткової грошової винагороди здійснюється на підставі відповідних наказів командира військової частини та підтвердних медичних документів, у тому числі після виведення військовослужбовця у розпорядження.
При цьому, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 додаткова винагорода встановлена на період дії воєнного стану, є новим та особливим видом у системі грошового забезпечення, зокрема військовослужбовцям. Правова природа такої виплати невід`ємно пов`язана із особливим характером служби, із здійсненням спеціальних повноважень, які змістовно випливають зі статусу військовослужбовця та передбачені законом і мають компенсаційну мету.
Запроваджена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткова винагорода, є додатковою виплатою військовослужбовцям, яких залучено до участі у бойових діях або здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії.
При цьому, виплата такої винагороди залежить від певних умов та лише в означений період, а також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні після отриманих поранень (контузії, травми, каліцтва).
Тобто, названа виплата не є постійною і не має систематичного характеру, а тому за приписами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, не підлягає компенсації.
В контексті вирішення даного спору суд вважає за можливе також врахувати правий висновок Верховного Суду, який викладено у постанові від 20.08.2024 у справі №420/693/23, згідно якого передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 додаткова винагорода не враховується до складу місячного грошового забезпечення.
Верховний Суд в постанові від 12 лютого 2026 року по справі № 420/77/25 також звернув увагу на правову природу такої додаткової винагороди, та вказав, що додаткова винагорода під час воєнного стану (особливого періоду), є одноразовим додатковими видом грошового забезпечення.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.
Керуючись ст. ст. 9, 12, 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 255, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.
Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Самойлюк Г.П.

.