ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 695/3048/24		
Провадження № 22-ц/821/376/26		
Категорія: 304090200 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - Василенко Л. І., 
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,
секретаря - Кукушкіної А. О.,

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»,
відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.04.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 6572724 про надання споживчого кредиту за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 20 000 грн строком на 360 днів. Термін та дата останнього платежу складає 11.04.2024.
Свої зобов`язання ТОВ «Авентус Україна» виконало та надало відповідачу кредит в сумі 20 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача за № НОМЕР_1 .
27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем було укладено Договір факторингу № 27.05/2024-Ф згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами в тому числі Договором № 6572724, що був укладений із ОСОБА_1 .
Вказує, що за весь час користування кредитними коштами відповідач 17.05.2023 здійснила один платіж зі сплати процентів на рахунок кредитора в розмірі 7 761 грн, та в подальшому свої зобов`язання відповідач не виконує, від сплати суми боргу та процентів ухиляється та має заборгованість по вказаному Кредитному договору у розмірі 79 700 грн, яка складається з наступного: 20 000 грн - заборгованість за тілом; 35 820 грн - нараховані проценти; нараховані проценти за 60 календарних днів – 23 880 грн.
Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості за Кредитним договором від 17.04.2023 в розмірі 79 700,00 грн, сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

На підставі рішення № 251124/1 єдиного учасника Товариства від 25.11.2024 було змінено найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2025 позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором № 6572724 від 17.04.2023 у розмірі 79 700,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач умови укладеного Договору не виконала, кредит та відсотки за користування кредитом, які нараховані первісним кредитором та позивачем, не сплатила, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь нового кредитора слід стягнути 79 700,00 грн заборгованості з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 20 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами – 59 700, 00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 19.12.2025, ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції ухваленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» відмовити в повному обсязі.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не доведено отримання прав вимоги за Кредитним договором № 6572724 від 17.04.2023 з ТОВ «Авентус Україна», що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що наявний у матеріалах справи Кредитний договір (у вигляді електронного документа) було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що він підписувався електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа.
Скаржник стверджує, що вона не укладала Договір позики, який долучає позивач в якості копії до позовної заяви, відповідно і не погоджувала зазначені в поданих документах процентні ставки, строки кредитування, комісії, штрафні санкції та інші кабальні умови кредитування. Жоден поданий позивачем доказ не підтверджує, що саме цю редакцію Договору скаржник розуміла та узгоджувала із позивачем. 
Крім того, право кредитора нараховувати відсотки за користуванням кредитом припинилося зі спливом строку дії Договору, а саме 17.05.2023. Тому починаючи з цієї дати, нарахування процентів первісним кредитором вже не відповідають вимогам закону та Договору. Відповідно, і наступний кредитор (позивач), який набув право вимоги за Договором, не отримав право стягнення з позичальника безпідставно нарахованих процентів.
Звертає увагу на те, що 17.05.2023 скаржник сплатила 7 761,00 грн, які позикодавець відніс на погашення процентів. Вважає, безпідставними заявлені вимоги про стягнення процентів у сумі 35 820,00 грн та нарахованих позивачем 23 880,00 грн, оскільки ці проценти нараховані поза межами строку кредитування, який був зазначений в договірних документах та зрозумілий для споживача. Помилкові розрахунки кредитора призвели до надмірного стягнення процентів.
Отже, позивач не довів обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, зокрема, не довів укладення Кредитного договору на умовах, що вказані в наданих копіях, не довів перерахування тіла кредиту відповідачу, не довів розмір фактично наданих у кредит коштів, які він просить стягнути, а тому суд першої інстанції задовольнив позовну заяву без достатніх на те правових підстав і рішення підлягає скасуванню за результатами розгляду скарги.
Також, вважає, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 5 000,00 грн витрат на професійну (правничу) допомогу на користь позивача, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню. 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Фактичні обставини справи

В матеріалах справи міститься Договір про надання споживчого кредиту №6572724 від 17.04.2023 відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту за наступних умов.
Сума кредиту становить 20 000,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, дата повернення кредиту (11.04.2024) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору ( п. 1.4 Договору).
Пунктом 2.1. Договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Пунктом 1.5.1. Договору зазначено, що стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору. Пунктом 1.5.2. Договору встановлено, що знижена процентна ставка – 1,294 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 17.05.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором.
Укладений між сторонами Договір №6572724 від 17.04.2023, Паспорт споживчого кредиту та Додаток №1 до Договору було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3391 17.04.2023 о 16 год. 41 хв.
При цьому детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі.
Згідно листів АТ «КБ «ПриватБанк» від 19.08.2025 за № 20.1.0.0.0/7-250813/47064-БТ та від 19.08.2025 за № 20.1.00.0/7-250813/47064-БТ на ім`я ОСОБА_1 в Банку емітовано карту № НОМЕР_1 на яку здійснено переказ коштів 17.04.2023 в сумі 20 000 грн, інформація про платника відсутня.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач 17.05.2023 сплатила на рахунок первісного кредитора кошти в розмірі 7 761 грн, однак в подальшому суму коштів в розмірі та в строки, які були обумовлені умовами Договору не сплачувала.

Позиція Черкаського апеляційного суду 

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає не в повній мірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. 
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
В матеріалах справи наявний Договір про надання споживчого кредиту № 6572724 від 17.04.2023, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали Договір про надання споживчого кредиту за наступних умов.
Сума кредиту становить 20 000,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, дата повернення кредиту (11.04.2024) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору ( п. 1.4. Договору).
Укладений між сторонами Договір №6572724 від 17.04.2023, Паспорт споживчого кредиту та Додаток №1 до Договору було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А3391 17.04.2023 о 16 год. 41 хв. 
Таким чином, підписавши вказаний Договір, відповідач добровільно погодилася на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.
Пунктом 2.1. Договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .
Вказаний Договір містить відомості про позичальника такі як РНОКПП, № паспорта та дату його видачі, місце реєстрації позичальника, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти.
В п. 2.1. зазначеного Договору також містить реквізити платіжної картки на яку здійснюється перерахування узгодженої суми кредиту, а саме № НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 30.07.2025 було витребувано інформацію з АТ «КБ «ПриватБанк» щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 та підтвердження факту зарахування коштів 17.04.2023 на вказану платіжну картку у сумі 20 000 грн.
Згідно листів АТ «КБ «ПриватБанк» від 19.08.2025 за №20.1.0.0.0/7-250813/47064-БТ та від 19.08.2025 р. за №20.1.00.0/7-250813/47064-БТ на ім`я ОСОБА_1 в Банку емітовано карту № НОМЕР_1 на яку здійснено переказ коштів 17.04.2023 в сумі 20 000 грн, інформація про платника відсутня.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач 17.05.2023 сплатила на рахунок первісного кредитора кошти в розмірі 7 761 грн, однак в подальшому суму коштів в розмірі та в строки, які були обумовлені умовами договору не сплачувала.
Щодо переходу прав вимоги до нового кредитора.
До позовної заяви позивачем додано Договір факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024, укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (нова назва ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») та ТОВ «Авентус Україна» відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 6572724 від 17.04.2023, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 .
Згідно п. 1.2. Договору перехід від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників, після чого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печаткою Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги за Договором № 6572724, в сумі 55 820,00 грн, з яких 20 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 35 820 грн сума заборгованості за відсотками.
Скаржник заперечує проти факту переходу прав вимоги до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» з тих підстав, що надані до матеріалів позовної заяви докази не підтверджують фактичної передачі права вимоги щодо відповідача, оскільки вони не мають належного оформлення та не містять відомостей щодо сплати коштів за передачу боргу.
Проте, доводи скаржника спростовуються матеріалами справи, а саме: позивачем надано до суду крім самого Договору факторингу, платіжні доручення та Акт приймання-передачі оплати за такими платіжними дорученнями. Також надано витяг з реєстру боржників, який містить вичерпну інформацію про боржника, кредитний договір та суму заборгованості по ньому, право вимоги за якими переходять до нового кредитора. Крім того, вказаний витяг засвідчений посадовою особою та скріплений печаткою позивача. Будь-яких доказів, які б спростували вказані докази суду не надано, а доводи відповідача щодо їх недійсності/недостатності зводяться до припущень, що не може бути покладено в основу доказування.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 № 753/20537/18, від 21.07.2021 № 334/6972/17, від 27.09.2021 № 5026/886/2012: наявність рамкового договору факторингу, витягів з реєстру прав вимоги з вказівкою на конкретний кредитний договір та боржника, акта приймання-передачі є достатніми доказами переходу права вимоги за відсутності заперечень боржника щодо дійсності первісного зобов`язання.
У зв`язку з вищевикладеним суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набув права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Кредитним договором №6572724 від 17.04.2023.
Крім того, Договір про відступлення прав вимоги не був оспорений відповідачем і є чинним, він, в силу презумпції правомірності правочину, вважаються належним доказом заміни кредитора у зобов`язаннях.
Щодо вимоги про стягнення відсотків по Кредитному договорі № 6572724 від 17.04.2023.
Позивач, звертаючись з даним позовом, крім тіла кредиту просив стягнути з відповідача відсотки за період з 17.04.2023 по 15.08.2023 в розмірі 35 820,00 грн, які нараховані первісним кредитором, за період з 16.08.2023 по 14.10.2023 в розмірі 23 880,00 грн, які були нараховані позивачем за 60 календарних днів.
Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (11.04.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору.
Як зазначалося вище, у п. 1.5.1. Кредитного договору, стандартна процентна ставка за кредитом становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього Договору.
Відповідно до п. 1.5.2. Кредитного договору знижена процентна ставка 1,294 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 17.05.2022 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від Товариства знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, споживач розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Споживач погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки, застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.
Крім того, у Додатку №1 до Договору про надання споживчого кредитування у Таблиці наведено обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит.
17.05.2023 відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів 7 761 грн, що також свідчить про визнання нею умов Договору та погодження із ними.
Перевіривши наведену позивачем суму заборгованості за відсотками згідно умов Договору про надання споживчого кредиту №6572724 від 17.04.2023, суд першої інстанції вірно встановив, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами у період з 17.04.2023 до 17.05.2023 відбувалося за зниженою процентною ставкою (1,294%), що відповідає розміру процентів, вказаних у Додатку №1 та умовам Кредитного договору, нарахування відсотків у період з 18.05.2023 по 15.08.2023, тобто в наступний період здійснювалось за стандартною процентною ставкою та за підрахунками ТОВ «Авенту Україна» розмір нарахованих відсотків склав 35 820 грн.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи вимоги позивача про стягнення відсотків за період з 16.08.2023 по 14.10.2023 в розмірі 23 880,00 грн, прийшов до помилкового висновку, виходячи з наступного.
Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набув право вимоги 27.05.2024. Дата повернення кредиту – 11.04.2024. Таким чином, право нарахування відсотків за Договором за 60 календарних днів в сумі 23 880,00 грн позивач набув після укладення Договору факторингу тобто після 27.05.2024. У зв`язку з цим нарахування позивачем відсотків у період з 16.08.2023 по 14.10.2023 у сумі 23 880,00 грн, коли право нарахування відсотків належало ТОВ «Авентус Україна», та які не були здійснені кредитором у зобов`язанні, є неправомірними, а відтак колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом з ОСОБА_1 за період з 16.08.2023 по 14.10.2023 у сумі 23 880,00 грн.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13.
Колегія суддів зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.
Твердження скаржника, що позивач не надав суду доказів отримання боржником коштів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки перерахування кредитних коштів за Кредитним договором №6572724 від 17.04.2023 відбувалося на рахунок відповідача ОСОБА_1 , який вона вказала при оформленні Договору. Доказів про неотримання кредитних коштів, відповідач не надала. 
Кредитні кошти за вказаним Договором надавались на особистий картковий рахунок вказаний відповідачем, відтак всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що укладення Договору із боку відповідача не було добровільним, відтак уклавши Договір на відповідних умовах, керуючись засадами свободи договору, сторони взяли на себе зобов`язання виконувати його. При дослідженні умов укладеного Договору не виявлено підстав вважати його таким, що може трактуватися як явно несправедливий у визначенні Законів України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування».
Доводи скаржника щодо строку кредитування, а саме 30 днів є безпідставними, оскільки відповідно до п. 1.4. Договору чітко зазначено строк кредиту 360 днів.
Доводи викладені в апеляційній скарзі відносно того, що умови Кредитного договору щодо розміру відсотків є несправедливими у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», порушують принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи є безпідставними.
Відповідач не заявляла у даній справі позовних вимог про визнання недійсними відповідних положень спірного Кредитного договору стосовно розміру процентів, не надала судового рішення про визнання таких положень Договору недійсними, не спростувала презумпцію правомірності правочину.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції, як ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права, до зміни в частині розміру заборгованості за Договором №6572724 від 17.04.2023, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» шляхом його зменшення з 79 700,00 грн до 55 820,00 грн.
З матеріалів справи вбачається, що Товариство в позовній заяві просило відшкодувати понесені витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 10 000 грн.
Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат необхідно:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надало Договір від 17.07.2024 про надання правової допомоги, укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М. М., рахунок на оплату по замовленню № 3646/18/07 від 18.07.2024, Додаткову угоду №1 від 10.12.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачені такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи вказані у ст. ст. 137, 141 ЦПК України критерії.
Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» є стягнення заборгованості за Кредитним договором з ОСОБА_1 в загальному розмірі 79 700,00 грн, яка є незначною. Підготовка представником ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - адвокатом Столітній М. М. позову не вимагали аналізу великого обсягу документів та значних затрат часу. Позов задоволено частково.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.11.2025 підлягає до зміни і в частині розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» шляхом її зменшення з 5 000,00 грн до 3 500,00 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
В зв`язку із зменшенням заборгованості за Кредитними договорами, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, також необхідно зменшити розмір судових витрат, який підлягає стягненню з 2 422,40 грн до 1 695,68 грн. 
Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено частково (30%), тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 362,60 грн.
Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2025 року змінити, зменшивши розмір заборгованості за Договором № 6572724 від 17.04.2023, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» з 79 700,00 грн до 55 820,00 грн;
зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» з 2 422,40 грн до 1 695,68 грн;
зменшивши розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» з 5 000,00 грн до 3 500,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на користь ОСОБА_1 1 362,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 16 квітня 2026 року.

Головуюча        Л. І. Василенко

Судді          О. В. Карпенко

О. М. Новіков