16.03.26
22-ц/812/265/26
Єдиний унікальний номер судової справи 470/368/25
Номер провадження 22-ц/812/265/26
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.

Постанова
Іменем України

16 березня 2026 року      місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,
суддів: Коломієць В.В., Тищук Н.В., 

з секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В., 

за участі: 
представника позивача – адвоката Хандріги А.О.,
представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Терлецької Т.О.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Терлецькою Тетяною Олексіївною, рішення, яке ухвалене Березнегуватським районним судом Миколаївської області 10 листопада 2025 року, під головуванням судді Орлової С.Ф., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованих об`ємів природного газу, 
УСТАНОВИЛА:

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (далі – ТОВ «Газорозподільні мережі України») пред`явило позов до  ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованих об`ємів природного газу.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з 01 жовтня 2023 року ТОВ «Газорозподільні мережі України», в особі його відокремленого підрозділу – Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», має право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газі і газу (метану) вугільних родовищ на території Миколаївської області та є оператором ГРМ.
За адресою: АДРЕСА_1 , відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 
02 грудня 2024 року працівниками ТОВ «Газорозподільні мережі України» в ході проведення перевірки за вищевказаною адресою відповідача, було виявлено факт несанкціонованого відновлення газоспоживання шляхом самовільного відкриття крану та зриву пломби №с51452281 на газопроводі – вводі в будинок. 
У зв`язку з цим, за участі відповідача та старости Маліївського старостинського округу Філатової Т.М., було складено акт обстеження №б/н від 02 грудня 2024 року та акт про порушення №00454 від 02 грудня 2024 року, які відповідач відмовився підписати і одержати примірники.
24 січня 2025 року акт про порушення №00454 від 02 грудня 2024 року був розглянутий комісією та прийнято рішення про його задоволення. На підставі винесеного рішення проведено нарахування облікованих об`ємів природного газу за період з 01 червня 2024 року по 01 грудня 2024 року, об`єм якого склав 1379.06 м.куб, вартістю 10 232 грн. 65 коп., про що було складено акт-розрахунок необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості.
Вказаний акт-розрахунок необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості разом з супровідним листом з вимогою сплати заборгованості було направлено на адресу споживача рекомендованим поштовим відправленням.
Станом на день звернення до суду відповідачем вартість необлікованих об`ємів природного газу не була сплачена. 
Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «Газорозподільні мережі України» просило стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу в розмірі 10 232 грн. 65 коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. 
Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2025 року позов ТОВ «Газорозподільні мережі України» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» (в особі Миколаївської філії) 10 232 грн. 65 коп. заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу. 
Стягнуто ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» (Миколаївська філія) 3 028 грн. судового збору.
Рішення районного суду мотивовано тим, що оскільки відповідач несанкціоновано відновив газопостачання до житлового будинку, що є порушенням розділу ХІ глави 2 п.1 п.п.2 Кодексу газорозподільних систем (далі – Кодекс ГРМ), працівники позивача 02 грудня 2024 року, склали акт про порушення №00454 в присутності представника органу місцевого самоврядування, а саме старости Філатової Т., що відповідає вимогам Кодексу газорозподільних систем, відповідно такі дії представників Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» є правомірними. 
За виявлене порушення згідно з положенням пункту 2 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ Григорашу Р.М. за актом-розрахунком нараховано за граничними об`ємами споживання за період з 01 червня 2024 року по 01 грудня 2024 року суму необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу у розмірі 10 232 грн 65 коп.
Зазначений вище розрахунок здійснено за цінами закупівлі природного газу протягом періоду споживання необлікованого природного газу відповідно до пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ. Кількість зареєстрованих осіб у житловому будинку в розрахунку зазначено шість осіб, однак відповідач зазначену обставину не спростував належними і допустимими доказами. Адже надана ним довідка від 30 жовтня 2025 року лише свідчить, що за адресою АДРЕСА_1 він фактично проживає один.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник – адвокат Терлецька Т.О., посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення районного суду скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у рішенні суду не зазначені підстави припинення газопостачання до будинку відповідача. Окрім акта про припинення газопостачання від 10 листопада 2020 року, інші необхідні документи, які б вказували про порушення з боку відповідача, наслідком якого стало припинення газопостачання, у справі відсутні, і позивач про це нічого не зазначав.
Крім того, заява-приєднання до умов договору постачання природного газу (для побутового споживача) за вказаним особовим рахунком від 01 жовтня 2023 року свідчить про поновлення споживачу газопостачання, у противному випадку походження такої заяви без поновлення газопостачання взагалі є незрозумілим і нелогічним, про що також свідчить відсутність відповідних документів та претензій матеріального характеру з боку позивача щодо припинення газопостачання відповідачу ще 10 листопада 2020 року.
Після відновлення газопостачання представниками позивача на підставі заяви-приєднання відповідача від 01 жовтня 2023 року припинення газопостачання взагалі не було, як і не було несанкціонованого поновлення газопостачання відповідачем. Як пояснював у суді відповідач ОСОБА_1 саме представники газопостачальної організації за його заявою та паспортом поновили йому газопостачання до будинку. 
Староста Маліївського старостинського округу Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_2 на місці виявлення оператором ГРМ, тобто за адресою відповідача, 02 грудня 2024 року присутня не була, ніяких порушень не бачила, і акт підписала за проханням представників газорозподільної компанії. 
Ніяких складених представниками позивача документів щодо виявлення у ОСОБА_1 порушень останній не отримував, на комісію щодо розгляду акту про порушення, виявлені в його будинку, не запрошувався. Належних доказів про це позивач не надав.
Залишився проігнорованим районним судом і не досліджений комісією, яка розглядала акт про порушення, які мали місце під час перевірки, кількість зареєстрованих мешканців за адресою проживання відповідача. 
В акті-розрахунку, незрозуміло від якого числа, коли саме було складено цей акт, зазначено шість зареєстрованих мешканців за період з 01 червня 2024 року по 01 листопада 2024 року за адресою: будинок АДРЕСА_1 , споживач ОСОБА_1 . 
З довідки від 10 жовтня 2025 року за №227, яка була надана у районний суд, підписаною старостою Філатовою Т.М., вбачається, що ОСОБА_1 проживає сам. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Газорозподільні мережі України» просить відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вказує, що при обстеженні об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено несанкціоноване відновлення газоспоживання у зв`язку з чим було складено акт про порушення, який підписано уповноваженими особами позивача. Про розгляд вказаного акту, відповідача було повідомлено належним чином і неявка споживача не є перешкодою для проведення засідання комісією та прийняття відповідного рішення.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в ст.263 ЦПК України. 
Відповідно до положень ч.ч.1,2,3,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Судове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.
Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.
При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.
Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України від 09 квітня 2015року №329-VIII «Про ринок природного газу» (далі – Закон України №329-VIII), Кодексом ГРМ, Правилами №2496, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1384/27829, та іншими нормативно-правовими актами України.
Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГРМ у разі виникнення аварійної ситуації оператор ГРМ зобов`язаний вжити необхідних заходів, спрямованих на відновлення належної роботи газорозподільної системи.
Із пункту 5 глави 5 розділу ІІІ Кодексу ГРМ випливає, що оператор ГРМ має право безперешкодного та безкоштовного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система, для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством. Для належного виконання оператором ГРМ функцій щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій споживач зобов`язаний забезпечити доступ на власні об`єкти представникам оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання службових обов`язків, зокрема, для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання.
Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року №285, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за №674/27119, та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку несанкціонованого відбору природного газу, несанкціонованого відновлення газоспоживання, визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт (пункт 1).
Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. При несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи (пункт 5).
Відповідно до пункту 5.7 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року №285, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08 червня 2015 року за №674/27119, підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови наявності витоку газу.
Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ несанкціоноване відновлення газоспоживання – виявлений після складання акта про припинення розподілу природного газу (газопостачання) та/або пломбування запірних пристроїв чи встановлення інвентарної заглушки факт несанкціонованого втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо, внаслідок чого здійснюється чи є можливість несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача (окремих його газових приладах чи пристроях), у тому числі поза обліком.
За пунктом 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать, зокрема, несанкціоноване відновлення газоспоживання.
Пунктом 2 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі виявлення оператором ГРМ несанкціонованого відновлення газоспоживання або використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу спожитий об`єм природного газу визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача за період з дня припинення газопостачання (або у разі здійснення попередньої перевірки відключеного стану з дня такої перевірки, що має підтверджуватися відповідним актом перевірки), а при використанні газу без договору з дня його закінчення (розірвання) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.
У разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ, на місці їх виявлення представником оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 21 до цього Кодексу.
Акт про порушення після пред`явлення представником оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.
Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.
Так, судом першої інстанції встановлено і таке вбачається з матеріалів справи, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстровано на ім`я  ОСОБА_1 , як споживача послуг з розподілу природного газу.
10 листопада 2020 року за вищевказаним особовим рахунком було припинено газопостачання природного газу, за порушення вимог ПБСГ, шляхом встановлення блокуючого пристрою на крані вводу з встановленням пломби С51452281, у зв`язку з чим у житловому будинку АДРЕСА_1 було припинено газопостачання, про що складено акт про припинення газопостачання природного газу (а.с.12).
При цьому, матеріали даної справи не містять доказів щодо відновлення оператором ГРМ газопостачання до житлового будинку відповідача у встановленому Кодексом газорозподільних систем порядку до 02 грудня 2024 року.
01 жовтня 2023 року ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) за особовим рахунком № НОМЕР_1 . У вказаній заяві зазначено параметри лічильника газу та перелік газових приладів, а саме: котел – 2 шт., плиту газову – 2 шт. (а.с.5).
Відповідно до копії акту про обстеження від 02 грудня 2024 року, складеного представниками Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» за особовим рахунком № НОМЕР_1 , було виявлено, несанкціоноване відновлення газопостачання, в будинку було знято пломбу на вводі, про що складено акт про порушення №00454 від 02 грудня 2024 року. Вказаний акт обстеження підписаний представниками ТОВ «Газорозподільні мережі України» та старостою Філатовою Т., споживач від підпису в акті відмовився (а.с.7). 
02 грудня 2024 року працівниками ТОВ «Газорозподільні мережі України» в присутності ОСОБА_1 було складено акт про порушення №00454, відповідно до якого, працівниками товариства за адресою відповідача було виявлено факт несанкціонованого відновлення газопостачання: в будинку було знято пломбу на вводі крану, що є порушенням положень Кодексу ГРМ розділу ХІ глава 2 п.1 пп.2. В акті зазначено, що власник відмовився від підпису, а другий примірник акту було надіслано споживачеві поштою рекомендованим листом.
В п.8 вказаного акту також міститься повідомлення, що розгляд акту буде проводитись на засіданні об 11 год. 10 січня 2025 року за адресою: місто Баштанка, вулиця Промислова, будинок № 7 (а.с.6). 
Зі змісту відзиву на апеляційну скаргу слідує, що покази лічильника газу на момент складання акту про порушення становили 36508 м.куб. Різниця між показами на момент припинення газопостачання та на момент складання акту про порушення склала 1555.24 м.куб. 
Згідно з копією акту №16 про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу газу) від 03 січня 2025 року споживачу ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було припинено газопостачання шляхом від`єднання від ГРМ механічно на газопроводі вводі (а.с.11).
24 січня 2025 року постійно діючою робочою комісією з розгляду актів про порушення побутових споживачів природного газу було розглянуто акт про порушення №00454 від 02 грудня 2024 року та прийнято рішення про його задоволення, що підтверджується копією витягу з протоколу засідання постійно діючої робочої комісії №79 від 24 січня 2025 року (а.с.14).
Встановивши, що після припинення газопостачання до будинку шляхом опломбування ввідного крану на газопроводі відповідач несанкціоновано відновив газоспоживання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності дій працівників ТОВ «Газорозподільні мережі України» та доведення факту несанкціонованого відбору газу відповідача.
За виявлене порушення згідно з положенням пункту 2 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ Григорашу Р.М. за актом-розрахунком нараховано за граничними об`ємами за період з 01 червня 2024 року по 01 грудня 2024 року. Об`єм необлікованого природного газу за вказаний період склав 1379.06 м.куб, вартість якого становить 10 232 грн. 65 коп. (а.с.15).
03 лютого 2025 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» направило ОСОБА_1 повідомлення про розгляд акту про порушення №00454 від 02 грудня 2024 року та про нарахування необлікованих об`ємів природного газу. Зазначало про необхідність сплати нарахованої вартості протягом 10 днів з дня отримання (а.с.16,19). 
Зазначений вище розрахунок здійснено за цінами закупівлі природного газу протягом періоду споживання необлікованого природного газу відповідно до пункту 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ. 
Контррозрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу відповідач суду не надав.
Оскільки ОСОБА_1 матеріальні збитки, завдані несанкціонованим відновленням газоспоживання добровільно не сплатив, тому з останнього на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» підлягає стягненню вартість необлікованого об`єму природного газу в заявленому у позовній заяві розмірі.
Колегія суддів звертає увагу на те, що факти несанкціонованого відновлення газоспоживання після припинення газопостачання та опломбування та несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника є самостійними порушеннями Кодексу ГРМ.
Наслідком несанкціонованого відновлення газопостачання, що має місце у даній справі, є здійснення чи можливість здійснення несанкціонованого відбору природного газу на об`єкті споживача шляхом зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі на об`єкт споживача, пошкодження або зняття інвентарних заглушок.
За позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі №675/1135/20, для встановлення наявності несанкціонованого газопроводу та несанкціонованого відбору природного газу відповідно до пункту 1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем достатнім є встановлення факту самовільно під`єднаного газопроводу (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаного, зокрема ввареного, врізаного, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу, через який газ не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником) газу.
За такого, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги про те, що за адресою, за якою працівниками позивача було встановлено факт порушення правил, проживає лише відповідач, а не як зазначено в розрахунку шість осіб, колегія суддів до уваги не бере, виходячи з наступного.
Згідно з пунктом 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ на споживача покладено обов`язок своєчасно, але не пізніше ніж у місячний строк письмово повідомляти оператора ГРМ про всі зміни, що стосуються видів споживання газу, та/або опалювальної площі, та/або кількості осіб, зареєстрованих на його об`єкті.
Водночас матеріалами справи не підтверджується той факт, що відповідач повідомляв оператора ГРМ щодо зміни персоніфікованих даних, зокрема про зміну кількості зареєстрованих мешканців у його будинку. Не містять таких даних, на дату складання акту про порушення від 02 грудня 2024 року, і наявна у справі довідка про місце проживання та про склад сім`ї відповідача. 
Посилання відповідача, що на момент складання акту про порушення, його будинок не було відключено від газопостачання не знайшло свого підтвердження та спростовується наявними у справі доказами. При цьому, не є таким доказом і заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу. 
Твердження відповідача, що на момент складання акту про порушення від 02 грудня 2024 року староста Маліївського старостинського округу Філатова Т. не була присутня, не спростовує факт виявленого представниками позивача порушення споживачем ОСОБА_1 правил Кодексу ГРМ та не є підставою для визнання такого акту недійсним. 
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди відповідача з оцінкою доказів судом першої інстанції, з якою погоджується апеляційний суд.
До того ж, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками районного суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. 
ЄСПЛ вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року №63566/00, §23).
Тому, враховуючи те, що інші доводи апеляційної скарги є суб`єктивним тлумаченням відповідача, як обставин справи, так і норм діючого законодавства, та направлені на переоцінку доказів, яким районний суд дав належну правову оцінку, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були належним чином оцінені надані докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Додаткових доказів, які б спростували правильність висновків суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції також не надано. Докази ж та обставини, на які посилається відповідач у апеляційні скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами п.п.«в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Терлецькою Т.О., залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником – адвокатом Терлецькою Тетяною Олексіївною, – залишити без задоволення.
Рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий       Т.В. Серебрякова 

Судді:        В.В. Коломієць

Н.О. Тищук
Повний текст судового рішення
складено 23 березня 2026 року