Справа № 509/6522/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання: Пронози І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу № 509/6522/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
13.11.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 з вимогою стягнути з відповідача на користь позивача 35457,71 грн. заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача позов обґрунтовує тим, що 13.01.2024 року між ТОВ «Українські фінансові операції»та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4294221 за яким ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн., а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти у порядку та розміру, визначених договором. 
23.09.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції»був укладений договір факторингу № 23/09/2024 за умовами якого ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4294221.
ОСОБА_1 не виконав взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у визначений строк, не повернув кредит та не сплатив відсотки за його користування, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 35457,71 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту у розмірі – 3999,99 грн.; нарахованих процентів первісним кредитором у розмірі – 20957,75 грн.; нарахованих відсотків ТОВ «Українські фінансові операції» за 105 календарних днів у розмірі 10499,97 грн.
За таких обставин ТОВ «Українські фінансові операції»просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договором у розмірі 35457,71 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також понесені витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн. 
Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.11.2025 року провадження по справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін, що передбачено ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки дана справа підпадає під ознаки малозначної справи.
Ухвалою суду від 12.03.2026 року було задоволено клопотання позивача та витребувано докази по справі, які надійшли до суду 10.04.2026 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128,130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось на адресу суду гне врученим адресату. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Також здійснювався виклик до суду через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України відповідача, які були розміщені відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому він вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав.
У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 13.01.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено електронний договір №4294221 про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 4000,00 грн.
Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 13.01.2024 року по 07.01.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.
На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 4000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «Універсальні платіжні рішення», номер транзакції в системі iPay.ua – 331186378.
Згідно листа АТ КБ «ПриватБанк» від 10.04.2026 №20.1.0.0.0/7-260327/45801-БТ на ім`я ОСОБА_1 в банку було емітовано карту № НОМЕР_2 , та на неї за період з 13.01.2024 по 18.01.2024 року було зараховано кошти у сумі 4000,00 грн.
Кредитний договір укладений сторонами дистанційно та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 85437).
23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №23/09/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 року вбачається, що ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача, за основною сумою боргу 24957,74 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 3999,99 грн., заборгованості за процентами – 20957,75 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 0 грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку, який не заперечується відповідачем встановлено, що у період з дати укладання Договору, а саме: з 13.01.2024 року по 07.01.2025 року (Дата укладання Договору факторингу), у відповідача перед Первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії Договору у розмірі 35457,71 грн. Враховуючи норми чинного законодавства України, а також те, що за Договором факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року до позивача перейшло право грошової вимоги заборгованості до відповідача, вимоги позивача щодо стягнення процентів за користування грошовими коштами до Відповідача є доведеними та обґрунтованими, а отже заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами підлягає стягненню у сумі 35457,71 грн.
Згідно пункт 1.1. Договору факторингу № 23.09.2024 від 23.09.2024 року: За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 4294221 строк кредиту 360 днів: з 13.01.2024 року по 07.01.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 23.09.2024 року № 23/09/2024, строк дії Договору № 4294221 від 13.01.2024 року не закінчився.
А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 23.09.2024 року донараховано відсотки за (105 календарних днів). 4000,00 грн. * 2,5 % = 99,99975 грн.* 105 календарних дні = 10499,97375 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції».
Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора.
Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4294221 від 13.01.2024 року у розмірі 35457,71 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту у розмірі – 3999,99 грн.; нарахованих процентів первісним кредитором у розмірі – 20957,75 грн.; нарахованих відсотків ТОВ «Українські фінансові операції» за 105 календарних днів у розмірі 10499,97 грн.
Частиною першою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи те, що судом встановлено факт отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором 4294221 від 13.01.2024 року та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору.
Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.
У зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 2422,40 грн.
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.
На підтвердження розміру витрат на правову допомогу, представником позивача надано договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024 року, акт наданих послуг та детальний опис робіт.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
А відтак, за відсутності заперечень зі сторони відповідача, щодо співмірності наданих послуг з правничої допомоги, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 10000,00 грн. та стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. 512, 514, 526, 610, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. 6-16, 81-89, 137, 141, 258, 263-265ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»(код ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2) заборгованість за Договором № 4294221 від 13.01.2024 року в розмірі 35457 (тридцять п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім) грн. 71 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції»(код ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 27, приміщення 2) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, строк на подання заяви про його перегляд може бути поновлено, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити рішення суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий:     Є. М. Панасенко