РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 317/355/26
Провадження № 2/317/582/2026
17 березня 2026 року м. Запоріжжя 

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Каряки Д.О.,
при секретарі Щербини В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у заочному провадженні, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» (в особі представника Ляра Д.Ю.), за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22.08.2022 р. № б/н у розмірі 38 350 грн. 26 коп. та понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 22.08.2022 відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг № б/н від 22.08.2022, ознайомився з умовами кредитування, підписавши 22.08.2022 р. Паспорт споживчого кредиту. 22.08.2022 Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг було підписано відповідачем власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі вказаної заяви відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку № НОМЕР_1 , тип - «Універсальна», строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією, строком дії - 03/26, тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200 000,00 грн., процентна ставка, відсотків річних: 42,0 %, згодом відповідач отримав додатково кредитну картку № НОМЕР_2 , тип - «Універсальна», строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією, строком дії - 05/28. Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн., щомісячно, 10% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн., щомісячно - у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення, проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 60,00%. Відповідач після отримання картки за умовами укладено з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але в подальшому припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, у зв`язку з чим станом на 22.12.2025 р. має заборгованість в розмірі 38 350,26 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 29996,64 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 8353,62 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представником позивача до позовної заяви долучено клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.15), про що також зазначено у п.3 прохальної частини позовної заяви (а.с.4).
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції засобами поштового зв`язку (а.с.52,56). Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. 
Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин на підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. 
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 22.08.2022 відповідач ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг № б/н від 22.08.2022, ознайомився з умовами кредитування, підписавши 22.08.2022 р. Паспорт споживчого кредиту. 22.08.2022 Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг було підписано відповідачем власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» (а.с.23-34,35-39).
На підставі вказаної заяви відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку № НОМЕР_1 , тип - «Універсальна», строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією, строком дії - 03/26, тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 200 000,00 грн. (п.1.2 Договору), зі встановленням кредитного ліміту, який в подальшому було збільшено до 30 000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (а.с.21). Процентна ставка за користування кредитними коштами становить 42,0 % річних (п.1.3 Договору). Згодом відповідач отримав додатково кредитну картку № НОМЕР_3 , тип - «Універсальна», строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією, строком дії - 05/28, що підтверджується відповідною довідкою про надання кредитних карток (а.с.22).
Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн., щомісячно - у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення, проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 60,00%.
Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи.
В процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток. При цьому клієнт не надав банку жодного заперечення щодо розміру відсоткової ставки та частково погашав заборгованість. 
Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але в подальшому припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором та прослідковується й підтверджується випискою за договором (а.с.18-19,20). 
Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, у зв`язку станом на 22.12.2025 р. має заборгованість в розмірі 38 350,26 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 29996,64 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 8353,62 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Статтею 11 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено порядок укладення електронного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями. Підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ “Про електронну комерцію”, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ “Про електронну комерцію”).
Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються ЗУ «Про електронні довірчі послуги».
Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про електронні довірчі послуги» електрона взаємодія фізичних та юридичних осіб, яка потребує відправлення, отримання, використання та постійного зберігання за участю третіх осіб електронних даних, аналоги яких на паперових носіях не повинні містити власноручний підпис відповідно до законодавства, а також автентифікація в інформаційних системах, в яких здійснюється обробка таких електронних даних, можуть здійснюватися з використанням електронних довірчих послуг або без отримання таких послуг, за умови попередньої домовленості між учасниками взаємодії щодо порядку електронної ідентифікації учасників таких правових відносин. 
Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.
При укладанні договору, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Так, згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір.
При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорено, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів.
Банк виконав взяті на себе зобов`язання за Договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, не надав Банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі в повному обсязі), що відображається у Розрахунку заборгованості за Договором. 
З виписки про рух коштів по картці відповідача за весь час користування карткою, також прослідковується, що відповідач користувався кредитними коштами, ним було проведено поповнення карткового рахунку, що свідчить про те, що відповідач усвідомлював, що винен Банку кошти, які використав з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів.
Відповідач будь-яких належних та допустимих доказів на спростування розміру заборгованості за кредитним договором, суду не надав.
Розмір заборгованості за кредитом в сумі 38 350,26 грн. підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 22.08.2022, наданим позивачем (а.с.18-19). Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами кредитного договору. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення. Факт порушення відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість, яка станом на 22.12.2025 р. становить 38 350,26 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 29996,64 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 8353,62 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним документально підтверджені судові витрати (а.с.41), підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 509, 510, 525-527, 530, 610-612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 141, 178, 191, 223, 247, 259, 263-265, 280-282,354 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ЄДРПОУ: 14360570) заборгованість за кредитним договором від 22.08.2022 № б/н у розмірі 38 350 (тридцять вісім тисяч триста п`ятдесят) гривень 26 копійок та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Копію рішення направити сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Оскаржити рішення позивач може до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання.
Заяву про перегляд заочного рішення можна подати до Запорізького районного суду Запорізької області протягом 30 днів, з дня його підписання.

Суддя:        Д.О. Каряка