П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/14385/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач - Граб Л.С. 
17 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Граб Л.С. 
суддів: Сторчака В. Ю.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нездійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням страхового стажу після її призначення (який здійснено в перерахунку від 24.05.2023 в дод. 8 до Позовної заяви), в перерахунку від 24.02.2021 та послідуючих;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу після її призначення (який здійснено в перерахунку від 24.05.2023 в дод. 8 до Позовної заяви), в перерахунку від 24.02.2021 та послідуючих;
-визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування ОСОБА_1 90%, а не 100% належної позивачу пенсії в перерахунках, від 23.02.2019 (дод. 4), від 23.04.2020 (дод. 5), від 24.02.2021 (дод. 6), від 22.02.2022 (дод. 7), від 28.02.2023 (дод. 3), 24.05.2023 (дод. 8), як непрацюючому інваліду;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в перерахунках, від 23.02.2019 (дод. 4), від 23.04.2020 (дод. 5), від 24.02.2021 (дод. 6), від 22.02.2022 (дод. 7), від 28.02.2023 (дод. 3), 24.05.2023 (дод. 8), в розмірі 100 % пенсії за віком, як визначено ч. 2 ст. 33 Закон №1058-ІV."
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року визнано неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду, наведені в заяві ОСОБА_1 від 09.08.2024 та повернуто позовну заяву без розгляду позивачу.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2025 ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії скасовано, а справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нездійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з урахуванням страхового стажу після її призначення (який здійснено в перерахунку від 24.05.2023 в дод. 8 до Позовної заяви), в перерахунку від 24.02.2021 та послідуючих; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, здійснити з 01.03.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу (який здійснено в перерахунку від 24.05.2023 в дод. 8 до Позовної заяви), в перерахунку від 24.02.2021 та послідуючих; визнання незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування ОСОБА_1 90%, а не 100% належної позивачу пенсії в перерахунках, від 23.02.2019 (дод. 4), від 23.04.2020 (дод. 5), від 24.02.2021 (дод. 6), від 22.02.2022 (дод. 7), від 28.02.2023 (дод. 3), 24.05.2023 (дод. 8), як непрацюючому інваліду; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.03.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 в перерахунках, від 23.02.2019 (дод. 4), від 23.04.2020 (дод. 5), від 24.02.2021 (дод. 6), від 22.02.2022 (дод. 7), від 28.02.2023 (дод. 3), 24.05.2023 (дод. 8), в розмірі 100 % пенсії за віком, як визначено ч. 2 ст. 33 Закон №1058-ІV. 
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).
Позивач є особою з інвалідністю ІІ групи за загальним захворюванням, про що свідчить копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України 09.01.2014 (серія НОМЕР_2 ).
При цьому, після призначення пенсії по інвалідності, позивач продовжував працювати.
Станом на 24.05.2023 документально підтверджений страховий стаж становить 43 рік 06 місяців, в тому числі набутий до 01.01.2004 - 29 років 06 місяців 06 днів та після 01.01.2004 - 13 років 11 днів 24 днів. Коефіцієнт стажу з урахуванням кратності становив 0,43500.
Позивач вважаючи, що перерахунок його пенсії мав би бути проведений відповідачем через два роки після призначення пенсії, тобто з 24.02.2021, а не з 24.05.2023, звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV пенсія-щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною другою статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.
Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.
За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Відповідно до частини другої статті 28 Закону № 1058-IV з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
За змістом ч. 1 ст.33 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.
Положеннями ч.2 ст.33 Закону № 1058-IV передбачено, що непрацюючі особи з інвалідністю II групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу:
у жінок - 20 років, а у чоловіків - 25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно;
у жінок - 21 рік, а у чоловіків - 26 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 48 років включно;
у жінок - 22 роки, а у чоловіків - 27 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 50 років включно;
у жінок - 23 роки, а у чоловіків - 28 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 53 років включно;
у жінок - 24 роки, а у чоловіків - 29 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 56 років включно;
у жінок - 25 років, а у чоловіків - 30 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 59 років включно.
Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.
Згідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим- третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Як слідує із наданих відповідачем розрахунків, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 призначена пенсія по інвалідності з 09.01.2014. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати. 
Згідно наявного у справі розрахунку пенсії від 23.02.2019 страховий стаж позивача складав 41 рік 3 місяці 28 днів (працює).
Відповідно до розрахунку від 23.04.2020 страховий стаж 41 рік 3 місяці 28 днів (працює).
За змістом розрахунку від 28.02.2023 страховий стаж 41 рік 3 місяці 29 днів (працює).
За розрахунком від 25.04.2023 страховий стаж 43 роки 6 місяців. 
Отже, як слідує з вказаних розрахунків, відповідач лише після 25.04.2023 провів перерахунок пенсії позивача, хоча за нормами частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться через 24 місяці після призначення.
Разом з тим, позовні вимоги за період з 23.02.2019 по 28.02.2023 залишені без розгляду, а відтак правова оцінка даному спору надається за період з 01.03.2023. 
Так, колегією суддів із наданих відповідачем відомостей з`ясовано, що останні містять між собою розбіжності, зокрема, не зважаючи на те, що у розрахунках відповідача зазначено, що позивач працює, його страховий стаж залишається незмінним. І лише за розрахунком від 25.04.2023 страховий стаж складає 43 роки 6 місяців. 
При цьому, в одному із листів відповідача від 30.03.2023 вказано, що позивач отримує пенсію по інвалідності відповідно до ч.2 ст.33 Закону № 1058-IV у розмірі 90 відсотків пенсії за віком, а в іншому, датованому 16.03.2023 зазначено, що позивача переведено на пенсію за віком. 
Враховуючи, що відомості надані Управлінням містять розбіжності, з метою з`ясування усіх обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зобов`язання відповідача надати суду інформацію про те, який страховий стаж був наявний у ОСОБА_1 станом на 01.03.2023, а також на яку дату останній набув 24 місяці додаткового стажу після перерахунку пенсії 23.02.2019 та коли і на підставі яких норм закону такий був зарахований позивачу; який вид пенсії отримує ОСОБА_1 -по інвалідності чи за віком, якщо за віком, то з якої дати.
На виконання ухвали суду від 18.02.2026 про витребування доказів, ГУ ПФУ в Житомирській області листом від 24.02.2026 №0600-0305-7/19182 надало письмову інформацію, в якій зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та з 19.11.2009 отримував пенсію по інвалідності згідно Закону №1058. 3 05.02.2014 відповідно до поданої позивачем заяви від 05.02.2014, останнього переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». При цьому стаж зарахований до місяця до дати звернення за переведенням на зазначений вид пенсії, тобто по 04.02.2014 та становив 39 років 7 місяців 10 днів. 
Також в листі звернуто увагу, що на виконання пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058 в зв`язку з тим, що розмір пенсії розрахований за нормами цього Закону більший, з 01.03.2023 проведено автоматичне переведення ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності на умовах, передбачених Законом №1058, за матеріалами пенсійної справи, з урахуванням страхового стажу 41 рік 3 місяців 29 днів, в т.ч. 39 років 7 місяців днів страховий стаж та 1 рік 8 місяців 23 дні додатковий стаж, визначений відповідно до статті 24 Закону № 1058, тобто період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, тобто з 01.02.2014 по 22.10.2015). 01.04.2023, на підставі частини четвертої статті 42 Закону №1058, ОСОБА_1 автоматично без його звернення проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058, тобто за період з 01.02.2014 по 31.12.2017. В результаті перерахунку страховий стаж ОСОБА_1 з 01.04.2023 становить 43 роки 6 місяців. Станом на дату надання інформації ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058.
Додатково повідомлено, що із заявами про перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії та переведення на пенсію за віком ОСОБА_1 не звертався. 
Позивачем, в свою чергу, подано клопотання про витребування доказів в якому останній просить витребувати у відповідача документи які підтверджують інформацію про останнє місце роботи, суми нарахованої заробітної плати, на підтвердження тверджень Управління, що містяться у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що ОСОБА_1 є працюючою особою.
Надаючи правову оцінку діям відповідача, з врахуванням наданої ним на вимогу суду інформації, колегія суддів зазначає наступне.
Як вказано ГУ ПФУ в Житомирській області та не заперечувалося позивачем, останній з 05.02.2014 перебував на пенсії по інвалідності, відповідно до Закону України "Про державну службу".
Страховий стаж ОСОБА_1 станом на 04.02.2014 становив 39 років 7 місяців 10 днів. 
В матеріалах справи не міститься відомостей, які б свідчили про те, що позивач в зв`язку з незгодою з зарахуванням саме такого стажу станом на 04.02.2014 звертався до органу пенсійного фонду з заявою про його перерахунок чи до суду. 
В період з 01.02.2014 по 31.12.2017 позивачем набуто додатковий страховий стаж, що складає 1 рік 8 місяців 23 дні. 
Як було зазначено вище, за умовами частини четвертої статті 42 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. 
Між тим, як підставно зазначено відповідачем, така умова не розповсюджується на осіб, яким пенсія призначена відповідно до Закону України "Про державну службу". 
Згідно пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058 особам, пенсії/щомісячне довічне грошове утримання яким призначені відповідно до законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, розмір яких з урахуванням перерахунку, передбаченого пунктом 4-3 цього розділу, розрахований за нормами цього Закону, буде більший, проводиться автоматичне, без їхнього звернення, переведення пенсії на умовах, передбачених цим Законом, за матеріалами пенсійних справ.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону № 1058 у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі.
У разі, якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах.
Як слідує із відомостей, наданих відповідачем на вимогу суду, ОСОБА_1 на виконання пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону №1058 з 01.03.2023 переведено на пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058, а з 01.04.2023 проведено перерахунок пенсії з урахуванням додаткового страхового стажу, набутого за період з 01.02.2014 по 31.12.2017. 
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що переведення позивача з 01.03.2024 на пенсію згідно з Законом №1058 та її перерахунок з 01.04.2023 з урахуванням додаткового стажу, не суперечать нормам чинного законодавства та не порушують прав останнього.
Щодо клопотання позивача про необхідність зобов`язання відповідача надати докази, які б підтвердили його доводи про те, що ОСОБА_1 є працюючою особою, то колегія суддів вважає, що підстави для витребування таких документів відсутні, оскільки інформація щодо даного питання міститься у відповіді Управління від 24.02.2026, де зазначено, що додатковий стаж позивача набутий в період з 01.02.2014 по 31.12.2017. Тобто на даний час позивач не працює. 
Решта доказів, про витребування яких просить позивач, не мають відношення до предмета позову. 
Надаючи правову оцінку позовній вимозі ОСОБА_1 стосовно обрахунку пенсії у розмірі 100 відсотків пенсії за віком, колегія суддів вказує на таке.
Статтею 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону № 1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV закріплено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Непрацюючі особи з інвалідністю II групи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та особи з інвалідністю III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абз. 1 ч. 1 ст. 28 цього Закону (ч.2 ст.33 Закону № 1058-ІV).
Отже, як підставно зазначено судом першої інстанції, непрацюючій особі з інвалідністю II з її вибором може бути призначена пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, за умови, що інвалідність встановлена після досягнення пенсійного віку. 
В той же час, позивачем не надано доказів звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про переведення його на інший вид пенсії. 
За таких обставин, колегія суддів вважає позовні вимоги в цій частині передчасними. 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сторчак В. Ю.    Матохнюк Д.Б.