Справа № 420/5628/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Господарського суду Одеської області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Господарського суду Одеської області щодо винесення наказу від 21.01.2025 року №14-к «Про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі на 2025 рік» в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі секретарю судового засідання відділу контролю та організаційного забезпечення діяльності суду ОСОБА_1 з 01.01.2025 року по 17.07.2025 року у розмірі 22% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 11 років та з 18.07.2025 року в розмірі 24% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 12 років (п.12 наказу від 21 січня 2025 року №14-к) та скасувати його у цій частині;
- зобов`язати Господарський суд Одеської області здійснити перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 18.07.2013 року й по теперішній час перебуває на посаді секретаря судового засідання Господарського суду Одеської області.
Згідно наказу Господарського суду Одеської області від 11.07.2023 року №153-к позивачу з 18.07.2023 року встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 30% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 10 років.
Разом з тим, згідно п.12 наказу Господарського суду Одеської області 21.01.2025 року №14-к встановлено, зокрема, позивачу надбавку за вислугу років на державній службі з 01.01.2025 року по 17.07.2025 року у розмірі 22% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 11 років, та з 18.07.2025 року в розмірі 24% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 12 років.
Не погоджуючись з винесенням вищевказаного наказу в частині зменшення їй відсоткового розміру надбавки за вислугу років, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом. 
Ухвалою суду по справі №420/5628/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч. 5 ст. 262 КАС України. 
Під час розгляду справи від Господарського суду Одеської області надійшов відзив по справі, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що штатний розпис суду затверджується відповідно до показників бюджету на відповідний рік, оскільки всі виплати, включаючи посадові оклади, надбавки за вислугу років та інші доплати, прямо залежать від обсягу та умов фінансування передбаченого Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік. А тому, на думку відповідача, застосування Господарським судом Одеської області норм Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» стосовно нарахування надбавки за вислугу років вказаній особі (позивачу) відповідає нормам чинного законодавства України.
Ухвалою суду від 14.03.2025 року провадження у справі №420/5628/25 було зупинено на підставі п.9 ч.2 ст.236 КАС України та в подальшому поновлено ухвалою суду від 19.03.2026 року. 
Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Судом під час розгляду справи встановлено наступне.
ОСОБА_1 з 18.07.2023 року й по теперішній час працює на посаді секретаря судового засідання Господарського суду Одеської області, що відповідачем не заперечується.
Згідно наказу Господарського суду Одеської області від 11.07.2023 року №153-к вбачається, що позивачу з 18.07.2023 року було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі в розмірі 30% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 10 років.
Водночас, за п.12 наказу Господарського суду Одеської області від 21.01.2025 року №14-к позивачу на 2025 рік було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі з 01.01.2025 року по 17.07.2025 року у розмірі 22% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 11 років, та з 18.07.2025 року в розмірі 24% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 12 років.
Вважаючи протиправним видання вищевказаного наказу щодо зменшення їй відсоткового розміру надбавки за вислугу років, позивач звернулась до суду задля захисту своїх прав та законних інтересів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дослідивши адміністративний позов, відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та судову практику, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях врегульовано Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII (далі – Закон №889-VIII).
Згідно ч.2 ст.1 Закону №889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №889-VIII посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону.
За ст.46 Закону №889-VIII стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону.
Держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи (ч.1 ст.50 Закону №889-VIII).
Згідно ч.2 ст.50 Закону №889-VIII заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 4) премії (у разі встановлення).
Відповідно до ч.1 ст.52 Закону №889-VIII надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.
Аналізуючи вищезазначене, держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців, яка структурно складається з посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця, а також премії, у разі встановлення останньої. Разом з тим, надбавка за вислугу років на державній службі визначається у розмірі 3% посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50% посадового окладу.
Разом з тим, 19.11.2024 року було прийнято Закон України «Про Державний бюджет на 2025 рік» №4059-IX (далі – Закон №4059-IX), у п.13 розділу «Прикінцеві положення» якого зазначено наступне:
«Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.
Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.».
Тобто, за твердженням позивача, наразі пункт 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» суперечить приписам ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу».
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2026 року по справі №240/7215/24 (у вказаній постанові розглядалась колізія між п.12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» №3460-ІХ та ст.52 Закону України «Про державну службу») сформувала правовий висновок, згідно якого норми Закону №889-VIII щодо оплати праці державних службовців, які суперечать Закону про державний бюджет, не застосовуються, бо їхню дію зупинено на період чинності відповідних приписів Закону №3460-ІХ.
Таке тлумачення дозволяє зробити висновок, що у спірних правовідносинах немає колізії, а відтак немає потреби у віднайденні механізму її подолання, оскільки є пряма норма Закону №3460-ІХ, яка зупинила дію норми Закону №889-VIII та чітко врегульовує особливості оплати праці певних категорій державних службовців, що виключає потребу у відшукуванні іншої норми права для регулювання цих відносин.
Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що відповідні приписи абзацу другого пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону №3460-IX не визнані неконституційними, так само немає підстав для власного висновку за частиною четвертою статті 7 КАС України, адже у спірних правовідносинах зменшення розміру надбавки за вислугу років на державній службі не призвело до звуження соціальних прав і гарантій державного службовця, зокрема і його права на належний рівень оплати праці, про що детальніше буде проаналізовано далі.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тобто, пункт 12 вищезгаданого наказу Господарського суду Одеської області 21.01.2025 року №14-к ґрунтується на чинних приписах Закон України «Про Державний бюджет на 2025 рік» №4059-IX. 
Враховуючи вищевказану правову позицію суд доходить висновку, що відповідач правомірно видав оскаржуваний наказ, яким встановив позивачу на 2025 рік надбавку за вислугу років на державній службі з 01.01.2025 року по 17.07.2025 року у розмірі 22% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 11 років, та з 18.07.2025 року в розмірі 24% посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад 12 років.
Аналізуючи вищезгадані обставини, суд не вбачає підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Господарського суду Одеської області.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Господарського суду Одеської області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач - Господарський суд Одеської області (65119, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, код ЄДРПОУ 03499997).

Суддя О.В. Білостоцький 

.