П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/13081/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л. 
Суддя-доповідач - Капустинський М.М. 

21 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Капустинського М.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Шидловського В.Б. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Пращерук М. О., 
представника позивача: Пенькас В.М.,
представника відповідача: Кухрівського О.В. Пенської О.Ю,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажна фірма "Еталон-Буд" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажна фірма "Еталон-Буд" (далі - ТОВ "БМФ "Еталон-Буд", позивач) звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі - ГУ ДПС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.
Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень від 22 травня 2025 №0148060701, №014804071, №0148010701, №0147950701.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області №0148060701 від 22.05.2025 року, №0148040701 від 22.05.2025 року, №0148010701 від 22.05.2025 року, №0147950701 від 22.05.2025 року.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажна фірма "Еталон-Буд" судовий збір в розмірі 30280 грн. (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити з підстав наведених у апеляційній скарзі.
Правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 березня 2026 року суд визначився про наявність підстав для апеляційного розгляду справи у судовому засіданні 24.03.2026 року о 14:30 год., за участі сторін.
За клопотанням позивача, 24.03.2026 року справу розглядом відкладено на 07.04.2026 року.
06.04.2026 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі від Головного управління ДПС у Вінницькій області. У поданих поясненнях представник відповідача, серед іншого, вказує, що у даній справі позивачем заявлено вимоги про скасування спірних податкових повідомлень-рішень у повному обсязі, однак зі змісту позовної заяви та наведених у ній доводів убачається, що фактично позивач наводить обґрунтування лише щодо окремих епізодів, покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, зокрема щодо господарських операцій та податкових наслідків за взаємовідносинами з КОНСОРЦІУМОМ «МІКСТРАНСБУД», ТОВ «БРОКАР ГРУП», ТОВ «УКРСПЕЦТЕХНІКА ТДС», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «СПК БУДЛАЙН», ТОВ «ТАК БІЗТЕХ», ТОВ «Я Р Д», ТОВ «УНІВЕРСАЛ-БУД», ТОВ «РІСЕРЧ КОМПАНІ», а також щодо епізоду, пов`язаного з отриманням бюджетних коштів від ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Вінницькій області». Натомість належного правового та фактичного спростування усіх самостійних підстав, які були покладені контролюючим органом в основу прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, позивачем не наведено.
У судовому засіданні представники апелянта підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, врахувавши надані додаткові пояснення.
Позивач заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити в силі. Щодо додаткових пояснень та доданих до них, як більш детальних розрахунків, то оскільки останні за своїм змістом різняться від змісту заперечень, поданих на позовну заяву, та розрахунків, як додатків до оскаржених ППР, а також те, що останні не були предметом дослідження судом першої інстанції, то, їх не брати до уваги.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що 12.02.2025 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області на підставі наказу від 15 серпня 2024 №4143 к, проведено планову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажна фірма «Еталон-Буд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 07.02.2018 по 30.06.2024 з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 07.02.2018 по 30.06.2024.
За результатами вказаної планової перевірки відповідач склав акт №4198/02-32-07-01/41925143 від 12.02.2025.
Не погодившись з висновками акта перевірки, позивач в порядку визначеному п.86.7 ст.86 Податкового Кодексу України, подав заперечення на висновки акту планової виїзної документальної перевірки та додаткові документи, які не були дослідженні в ході проведення перевірки.
За результатами розгляду заперечень комісія Головного управління ДПС у Вінницькій області дійшла висновку провести позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ "БМФ "ЕТАЛОП-БУД" з питань, що стали предметом заперечень на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20. підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78. пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України з 11.04.2025 тривалістю 10 робочих днів, відповідно до наказу ГУ ДПС у Вінницькій області від 01.04.2025 №1787к.
На підставі позапланової виїзної перевірки ТОВ «БМФ ЕТАЛОН-БУД» з питань, що стали предметом заперечення висновків акту перевірки від 12.02.2025 №4198/02-32-07-01/41925143, пункти 3.1.1, п.3.1.2 викладено в новій редакції та відображено в акті перевірки від 15.05.2025 №15351/02-32- 07-01/41925143, в якому відповідач вказує на порушення ТОВ "БМФ "ЕТАЛОН-БУД":
-п.44.1. п.44.2 ст.4. пп.134.1.1. п.134.1 ст.134, п.138.2 ст.138, пп.139.2.1 п.139.2 ст.139, п.п.140.4.2 п.140.4, пп.140.5.11, п.140.5 ст.140, пн.9.11 п.9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України (із змінами і доповненнями) від 02.12.2010 року №2755-V1. ст.1. ст.3. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» віл 16.07.99 №996-XIV бухгалтерського обліку 6 «Виправлення помилок і зміни з фінансовій звітності. Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Запаси». Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 "Доходи". Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати». Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 25 "Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва, в результаті чого, завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за і півріччя 2024 року на 12261136 грн. (З урахуванням завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2019 рік - 475058 грн. за 2020 рік - 739543 грн. за 2021 рік - 767697 грн. за 2022 рік - 3645590 грн.. за 2023 рік - 8281383 грн.)
- п.185.1 ст.185, п.187,1 та п.187.7 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, п.198.3, п.198.5,198.6 ст.198, п.201.1, п.201.2 ст.201 Податкового Кодексу України (із змінами і доповненнями) від 02.12.2010 року №2755 - в результаті чого занижено податок на додану вартість 12023847 грн.. в т.ч. за грудень 2019 р. в сумі 1442 грн.. за листопад 2021 року в сумі 57934 грн.. за лютий 269390 грн... за листопад 2023 р. в сумі 1743307 грн. за грудень 2023 р. в сумі 4222660 грн. за лютий 2024 р. - 1860279 грн.
- пп.14.1.175 п.14.1 ст.14, п.200.1 ст.200 ПКУ. Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 завищення суми від`ємного значення з ПДВ, що зараховується у зменшення зарахування у зменшення суми податкового боргу з ПДВ (ряд 20.1 декларації) за жовтень 2023 року - 1900000., листопад 2023 -1040865 грн.
- п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 р. (зі змінами та доповненнями), встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на продаж товарів, робіт, послуг: за лютий 2022- на суму ПДВ 37586 грн. обсяг постачання без ПДВ - 187930 грн. за серпень 2022р. на суму ПДВ 16667 грн. обсяг постачання без ПДВ 83335 грн., за вересень на суму ПДВ 16666 грн., обсяг постачання без ПДВ 83335 грн., відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на отриману оплату за товари, роботи, послуги: за лютий 2022 - на суму ПДВ 2426900 грн. обсяг постачання без ПДВ - 12134500 грн. за серпень 2022 на суму ПДВ 5916 грн., обсяг постачання без ПДВ - 29580 грн.. за вересень 2022 на суму ПДВ 12884 грн., обсяг постачання без ПДВ 64420 грн., за листопад 2023 на суму ПДВ 7810376 грн.. обсяг постачання без ПДВ - 39051878.35 грн., відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної за листопад 2019 на суму 8650 грн., в тому числі, ПДВ - 1442 грн. та не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні за результатом здійснення операцій, що не є господарською діяльністю платника податку - за серпень 2022 року за операціями з списання матеріалів - сума ПДВ 220715 грн. (обсяг - за листопад 2023 року за операціями з списання товарів сума ПДВ 14450 грн. (обсяг операцій 72250 грн.): - за грудень 2023 року за операціями з списання товарів - сума ПДВ 1420 грн. (обсяг операцій 7102).
На підставі висновків актів перевірок (від 12.02.2025 №4198/02-32-07-01/41925143 та від 15.05.2025 №13531/02-32-07-01/41925143) ГУ ДПС у Вінницькій області були прийняті податкові повідомлення-рішення від 22.05.2025 №0148040701 про зменшення розміру від`ємного значення податку на додану вартість на 2 940 865 грн.; №0148010701 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 15 029 804 грн., в тому числі на 12 023 843 грн. за основним платежем та на 3 005 961 грн. за штрафними санкціями; № 0147950701 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 12 261 136 грн; №0148060701 про застосування 5 171 422,73 грн. штрафних санкцій за платежем «податок на додану вартість».
Не погодившись із прийнятими податковим органом рішеннями, Товариство подало скаргу до Державної податкової служби України. 15.08.2025 Державна податкова служба України прийняла рішення про залишення скарги позивача без задоволення, а прийняті Головним управлінням ДПС у Вінницькій області спірні податкові повідомлення-рішення без змін.
Не погоджуючись із спірними рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI.
Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-V1 зі змінами та доповненнями (далі Кодекс), для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 134.1 ст. 134 Кодексу визначено, що об`єктом оподаткування з податку па прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про основні засоби підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначає Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року №92 зі змінами та доповненнями (далі - П(С)БО 7).
Згідно П(С)БО 7 основні засоби, матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).
Об`єкт основних засобів - це закінчений пристрій з усіма пристосуваннями і приладдям до нього; конструктивно відокремлений предмет, призначений для виконання певних самостійних функцій; відокремлений комплекс конструктивно з`єднаних предметів однакового або різного призначення, що мають для їх обслуговування загальні пристосування, приладдя, керування та єдиний фундамент, унаслідок чого кожен предмет 1 може виконувати свої функції, а комплекс - певну роботу тільки в складі комплексу, а не самостійно; інший актив, що відповідає визначенню основних засобів, або частина такого активу, що контролюється підприємством/установою Первісна вартість-історична (фактична) собівартість необоротних активів у сумі грошових коштів або справедливої вартості інших активів сплачених (переданих), витрачених для придбання (створення) необоротних активів.
Капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи-витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.
Відповідно до п.14 П(С)БО 7 первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта.
Згідно з п.29 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів № 561 від 30.09.2003 рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації.
Порядок виправлення помилок і зміни у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 №137 (далі П(С)БО 6).
Відповідно до п.4 П(С)БО 6 виправлення помилок, допущених при складанні фінансових звітів у попередніх роках, здійснюється шляхом коригування сальдо нерозподіленого прибутку на початок звітного року, якщо такі помилки впливають на величину нерозподіленого прибутку (непокритого збитку).
Враховуючи вищевикладене, формування витрат для розрахунку фінансового результату до оподаткування при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток повинно здійснюватись на підставі оформлених належним чином первинних документів у звітному періоді, в якому вони були здійснені.
Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Пунктом 135.1 ст.135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із ст.134 ПК України, з урахуванням положень цього Кодексу.
Статтями 138-140 ПК України встановлений перелік різниць, на які коригується фінансовий результат до оподаткування.
Згідно з п.п.140.4.2 п.140.4 ст.140 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму нарахованих доходів у вигляді дивідендів, що підлягає виплаті на його користь від контрольованої іноземної компанії в межах, що не перевищує суму, на яку збільшувався об`єкт оподаткування відповідно до підпункту 134.1.7 пункту 134.1 статті 134 цього Кодексу.
Фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму витрат від визнаних штрафів, пені, неустойок, відшкодування збитків, компенсації неодержаного доходу (упущеної вигоди), нарахованих відповідно до цивільного законодавства та цивільно-правових договорів, у тому числі у сфері зовнішньоекономічної діяльності, на користь осіб, які не є платниками податку (крім фізичних осіб, які є платниками податку на доходи фізичних осіб), та на користь платників податку, які оподатковуються за ставкою 0 відсотків відповідно до пункту 44 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, а також на суму штрафів, пені, нарахованих контролюючими органами та іншими органами державної влади за порушення вимог законодавства (пп.140.5.11 140.5 ст.140 ПК України).
Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.
Пунктом 198.5 ст.198 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені ПК Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватись: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні засоби почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
При цьому, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК України).
У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу перебіг строків, зазначених у цьому пункті, переривається па період зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі, розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.4 ст.200 ПК України).
Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Згідно з п.120-1.1 ст.120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а"-"г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Пунктом 120-1.2 ст.120-1 ПК України визначено, що у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3 400 гривень.
Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України (в чинній редакції станом на 01.01.2021) вчинення платником податків діянь, зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Так, відповідачем під час перевірки було встановлено, що в порушення п.44.1 ст.44, п.134.1 ст.134 ПК України, ст.1, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 25 «Фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва» товариством відображено у фінансовій та податковій звітності дохід від реалізації робіт Замовнику КОНСОРЦІУМ «МІКСТРАНСБУД» за серпень 2022 року в загальній сумі 24 290 607 грн. по первинних документах, заповнених з порушенням чинного законодавства та не підтверджених контрагентом.
Як слідує з матеріалів справи, 01.09.2020 між ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» (субпідрядник) та КОНСОРЦІУМ «МІКСТРАНСБУД» (замовник) укладено договір №10-НП відповідно до якого, субпідрядник зобов`язується на власний ризик власними силами і засобами надати замовнику, а замовник прийняти та оплатити послуги ГБН Г. 1-218-182:2011 поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Н-12 Суми-Полтава з обходом м. Суми (окремими ділянками).
На виконання вимог вказаного договору за період з 01.09.2020 ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» виконав КОНСОРЦІУМ «МІКСТРАНСБУД» роботи по поточному середньому ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення Н-12 Суми-Полтава з обходом м. Суми (окремими ділянками) на загальну суму 212432670.70 грн., що підтверджується актами приймання-передачі робіт на загальну суму 212432670.70 грн., які підписані та скріплені печатками обох підприємств знайшли своє відображення у податковому обліку позивача та його контрагента, що й не заперечується відповідачем.
Водночас станом на 01.01.2022 по розрахунках між ТОВ «БМФ «ЕТАЛОН-БУД» та КОНСОРЦІУМОМ «МІКСТРАНСБУД» по вказаному договору утворилась дебіторська заборгованість по рах.361 «Розрахунки з покупцями» у сумі 44 864 911,40 гривень.
В погашення дебіторської заборгованості за виконані роботи КОНСОРЦІУМ «МІКСТРАНСБУД» перерахував на розрахунковий рахунок ТОВ «БМФ «ЕТАЛОН-БУД» кошти в загальній сумі 43 547 920,37 грн. Станом на 01.06.2022 дебіторська заборгованість склала 1 306 991,03 грн.
Як зазначив позивач, ТОВ «ВМФ «ЕТАЛОН-БУД» помилково в серпні 2022 року проведено по рахунку 361 «Розрахунки з покупцями» акти виконаних робіт по акти прийому-передачі були передані Замовнику для підтвердження приймання робіт. Однак замовником були виявлені недоліки, в результаті чого, Акти було повернуто без підписання для виправлення недоліків.
З наведеного, судом зроблено висновок, що оскільки роботи не прийняті, акти замовником не підписані, в бухгалтерському обліку КОНСОРЦІУМУ «МІКСТРАНСБУД» не відображені, заборгованість не визначена, а тому, віднесення їх до доходу та до собівартості виконаних робіт є безпідставним, про що ТОВ «БМФ «ЕТАЛОН-БУД» складено Бухгалтерську Довідку №1 від 11.03.2025, Акт звірки №1 від 15.02.2025 взаємних розрахунків між ТОВ "БМФ "Еталон-Буд" і Консорціумом "Мікстарнсбуд" за період з 01.02.2020 по 15.02.2025.
Колегія суддів зауважує, що у товариства не було підстав реєструвати податкові зобов`язання з податку на додану вартість за серпень 2022 та відображення у складі доходів і витрат по даній операції.
Відповідач вказує на те, що на порушення вимог п.44.1 ст.44, п.134.1 ст.134 ПК України, ст.1, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Положення (стандарт) бухгалтерського 7 «Основні засоби», Положення (стандарт бухгалтерського обліку 16 «Витрати» товариством завищено загальновиробничі витрати на 343 674 грн. на придбання послуг (робіт) у суб`єктів господарювання, які покращують характеристики об`єктів, продовжують термін їх корисного використання, а тому повинні бути віднесені на збільшення вартості основних засобів, а не на загальновиробничі витрати.
Статтею 22 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та їх складових виконують з метою підтримання їх у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання або утримання протягом періоду експлуатації.
Виконавцями технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів є суб`єкти господарювання, які відповідають таким вимогам: мають власні або орендовані засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають установленим законодавством вимогам; роботи з технічного обслуговування і ремонту здійснює персонал необхідного рівня професійної кваліфікації відповідно до видів цих робіт; мають виробничі споруди, засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають встановленим законодавством вимогам.
Вимоги до виконавця технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів та надаваних ним послуг (виконуваних робіт) встановлюються технічним регламентом з підтвердження відповідності, затвердженим у встановленому законодавством порядку.
Технічне регулювання у сфері технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту. Технологічні норми проектування виробничих споруд і підприємств автомобільного транспорту затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Положення про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та правила надання послуг з їх технічного обслуговування і ремонту затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Правила експлуатації колісних транспортних засобів, їх складових частин (пневматичних шин, акумуляторних батарей, систем живлення двигунів газовим паливом, установлених під час технічної експлуатації, тощо) затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.
Таким чином, 01.06.2020 між ТОВ «Брокар Груп» (виконавець) та позивачем (замовник) укладено договір №01062020-1 відповідно до якого, виконавець зобов`язується виконати ремонт із заміною запчастин та технічне обслуговування наданого замовником автомобіля.
На виконання вимог вказаного договору ТОВ «Брокар Груп» виконав ремонтні роботи транспортного засобу замовника, що підтверджується актом здачі-приймання робіт від 24.12.2020, платіжним дорученням №2558 від 24.12.2020.
Згідно з актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №63116 від 23.06.2022 ТОВ «Укрспецтехніка» виконав роботи на замовлення ТОВ «БМФ «Еталон Буд» ремонтні роботи на загальну суму 280806,85 грн., в тому числі ПДВ в сумі 46801,14 грн., оплата підтверджується платіжними дорученнями №206 від 15.02.2022, №486 від 29.09.2022.
Пунктом 44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Відповідно до п. 44.2 ст.44 ПК України передбачено для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Пунктом 44.3 ст.44 ПК України встановлено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з п.п134.1 п.134.1 ст.134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до п.135.1 ст.135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» наводить в якому значенні вживаються в законі терміни, зокрема:
бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; фінансова звітність - звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Згідно з ч.2 ст.9 цього Закону визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Не істотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Таким чином, товариство правомірно включило у витрати вартість капітального ремонту транспортного засобу на підставі первинних документів, в тому числі за 2020 рік в сумі 109668 грн та за 2022 рік в сумі 23400 грн.
Крім того, податковий орган посилається на те, що позивач в порушення п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ПК України, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» завищив собівартість наданих послуг за 2019 рік на вартість отриманих послуг у фізичних осіб-підприємців 2 групи єдиного податку - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 всього у розмірі 475058 грн.
Водночас 12.05.2019 між ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (перевізник) укладено договір №12/05-19 про надання транспортних послуг відповідно до якого перевізник зобов`язується надати замовнику автотранспортні послуги (здійснити перевезення працівників), а замовник зобов`язується оплатити виконавцю вартість наданих послуг у порядку, розмірі зазначеному у пункті 4.1. договору.
Згідно з актом №1 від 01.07.2019 ФОП ОСОБА_2 надала позивачу транспортні послуги на загальну суму 45000,00 грн.
Згідно з актом №2 від 01.08.2019 ФОП ОСОБА_2 надала позивачу транспортні послуги на загальну суму 93000,00 грн.
Згідно з актом №3 від 23.09.2019 ФОП ОСОБА_2 надала позивачу транспортні послуги на загальну суму 105000,00 грн.
Також, як слідує з матеріалів справи, 06.05.2019 між ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір №1-Х відповідно до якого виконавець зобов`язується протягом строку дії договору надавати послуги з організації харчування (обіди) замовнику та його працівникам в кількості, за якістю та цінами, встановленими Договором, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити ці послуги.
Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг за період з 20.05.2019 по 31.05.2019 ФОП ОСОБА_3 надав позивачу послуги з організації харчування на загальну суму 6151,15 грн.
Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг №2-х за період з 01.06.2019 по 15.06.2019 ФОП ОСОБА_3 надав позивачу послуги з організації харчування на загальну суму 23122.73 грн.
Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг №3-х в період з 16.06.2019 по 30.06.2019 ФОП ОСОБА_3 надав позивачу послуги з організації харчування на загальну суму 37869.47 грн.
Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 15.07.2019 ФОП ОСОБА_3 надав позивачу послуги з організації харчування на загальну суму 38241.30 грн.
Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 31.07.2019 ФОП ОСОБА_3 надав позивачу послуги з організації харчування на загальну суму 46882.56 грн.
Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 15.08.2019 ФОН Яценко надав позивачу послуги з організації харчування на загальну суму 25230.44 грн.
Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 31.08.2019 ФОП ОСОБА_3 надав позивачу послуги з організації харчування на загальну суму 21046.24 грн.
Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 15.09.2019 ФОП ОСОБА_3 надав позивачу послуги з організації харчування на загальну суму 17811.88 грн.
Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг від 29.09.2019 ФОП ОСОБА_3 надав позивачу послуги з організації харчування на загальну суму 15702.12 грн.
Щодо посилань відповідача на порушення позивачем п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ПК України, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» по взаємовідносинах з ТОВ «СПК БУДЛАЙН» за 2020 рік, суд зазначає наступне.
08.09.2020 ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» (замовник) та ТОВ «СПК БУДЛАЙН» (підрядник) уклало договір підряду №6/1-ДП відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника роботи на об`єкті «Капітальний ремонт (влаштування) транспортної розв`язки кільцевого типу з малим діаметром центрального острівця на автомобільній дорозі загального значення Р-33 Вінниця-Турбів-Гайсин-Балта-Велика Михайлівка - (М-16) на ділянці км 24+339, Вінницька область», а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вартість виконання повного комплексу робіт відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт.
На виконання вимоги вказаного договору у грудні 2020 року підрядник виконав будівельні роботи на загальну суму 84033.79 грн., що підтверджується актом №1 за грудень 2020 року та розрахунком загальновиробничих витрат до акту №1.
Також 08.09.2020 ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» (замовник) та ТОВ «СПК БУДЛАЙН» (підрядник) уклало договір підряду №6-ДП, відповідно до якого підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника роботи на об`єкті «Капітальний ремонт (влаштування) транспортної розв`язки кільцевого типу з малим діаметром центрального острівця на автомобільній дорозі загального значення Р-33 Вінниця-Турбів-Гайсин-Балта-Велика Михайлівка- (М-16) на ділянці км 22+308, Вінницька область, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вартість виконання повного комплексу робіт відповідно до акту здачі-приймання виконаних робіт.
На виконання вимоги вказаного договору у грудні 2020 року підрядник виконав будівельні роботи на загальну суму 101266.98 грн, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт №2 та розрахунком загальновиробничих витрат до акту №2.
Оплата вказаних послуг підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 04.01.2021 та випискою по рахунку.
Щодо посилань податкового органу на не підтвердження придбання позивачем послуг у ТОВ «ТАК БІЗТЕХ», що 01.09.2023 між ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» (перевізник) та ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» (замовник) укладено договір №37 відповідно до якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги по перевезенню вантажів (сипучих матеріалів, асфальтобетонних сумішей тощо) транспортними засобами у внутрішніх сполученнях України.
Згідно з актом надання послуг №30/11-6 від 30.11.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 23262,84 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/11-5 від 30.11.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 93595,71 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/11-І від 30.11.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 1078455,10 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/11-2 від 30.11.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 69193,37 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/11-4 від 30.11.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 10253,88 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/11-3 від 30.11.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 219400,98 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/2 від 30.09.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 388633,38 грн.
Згідно з актом надання послуг № 30/1 від 30.09.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 16453,92 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/4 від 30.09.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 702693,10 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/3 від 30.09.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 229719,48 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/10-3 від 31.10.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 380555,05 грн.
Згідно з актом надання послуг № 30/10-4 від 31.10.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 575520,85 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/10-2 від 31.10.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 683542,48 грн.
Згідно з актом надання послуг №30/10-3 від 31.10.2023 ТОВ «ТАК БІЗТЕХ» надало позивачу послуг на загальну суму із ПДВ 964686,91 грн.
Посилання представника відповідача на вирок Печерського районного суду м.Києва, яким встановлено формальне створення Товариства, без наміру здійснення господарської діяльності, не підтверджує фіктивності наданих послуг, оскільки вирок стосується лише керівника товариства яке є контрагентом позивача, а відповідачем не доведено, що вироком підтверджується фіктивність господарських операцій з ТОВ «БМФ «Еталон-Буд». Більше того, Відповідач визнає, що фінансово-господарською діяльністю товариства займалися інші особи та про що зазначається у вироку. Тому, договором перевезень, актами наданих послуг (вересень-листопад 2023) підтверджується надання послуг перевезень на загальну суму визначену первинними документами. Відповідачем не доведено фактичності не надання послуг. Зазначений договір (№37), вищезазначені акти наданих послуг є дійсними, нікчемними не визнані, тому суд не може небрати їх до уваги.
Щодо взаємовідносин позивача з покупцем ТОВ «ЯРД» позивач вказав, що 21.02.2024 між сторонами укладено договір №21-02/2024/ПТ згідно з яким ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» (постачальник) зобов`язується поставити та передати у власність у встановлений в даному договорі термін товар, а покупець ТОВ «ЯРД» прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов даного договору.
На виконання вимог вказаного договору позивач поставив ТОВ «ЯРД» товар, що підтверджується видатковою накладною №65 від 22.02.2024, №74 від 22.02.2024, №66 від 23.02.2024, №72 від 23.02.2024, №75 від 23.0.2024, №67 від 24.022024, №76 від 24.02.2024, №69 від 27.02.2024, №68 від 26.02.2024, №78 від 27.02.2024, №70 від 28.02.2024, №71 від 29.02.2024, №80 від 29.02.2024, №22 від 24.05.2024 №21 від 24.05.2024, №20 від 24.05.2024, №19 від 24.05.2024, №18 від 24.05.2024, №13 від 23.04.2024, №12 від 23.04.2024, №8 від 16.04.2024, №5 від 28.03.2024, №4 від 28.03.2024.
Також позивач зменшив собівартість реалізованих товарів, що підтверджується поверненням постачальнику №3 від 25.03.2024, №2 від 22.03.2024 та №1 від 21.03.2024.
Крім того не заслуговують на увагу посилання відповідача, який зазначає, що на порушення п.44.1 ст.44, п.134.1 ст.134 ПК України, ст.1, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 6 «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах» підприємством віднесено до інших операційних витрат за 1 півр. 2024 року транспортні витрати в сумі 1 942 361 грн., які стосуються актів виконаних робіт у 2023 році, тобто доходів, отримано у 2023 році.
Так, перевіркою встановлено, що в квітні-травні 2024 року до складу інших операційних витрат віднесено витрати на перевезення вантажів, перелік яких наведено в акті перевірки, оскільки транспортні послуги стосуються операцій грудня 2023 року.
Порядок виправлення помилок і зміни у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку б «Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28.05.1999 №137 (далі - П(С)50 6).
Відповідно до п.4 ПСВО 6 виправлення помилок, допущених при складанні фінансових звітів у попередніх роках, здійснюється шляхом коригування сальдо всерозподіленого прибутку на початок звітного року, якщо такі помилки впливають на величину нерозподіленого прибутку (непокритого збитку).
Враховуючи вищевикладене, формування витрат для розрахунку фінансового результату до оподаткування при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток повинно здійснюватись на підставі оформлених належним чином первинних документів у звітному періоді, в якому вони були здійснені.
З такими висновками неможливо погодитись, оскільки формування витрат відбулось на підставі первинних документів, зокрема, 01.12.2023 між ТОВ «РІСЕЧ КОМПАНІ» (перевізник) та ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» (замовник) укладено договір № 03-12/23 відповідно до якого замовник замовляє, а перевізник надає послуги по перевезенню вантажів (сипучих матеріалів, асфальтобетонних сумішей тощо) транспортними засобами у внутрішніх сполученнях України.
Послуги надані, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №8 від 29.12.2023, №9 від 29.12.2023, №11 від 29.12.2023, №13 від 29.12.2023, №21 від 29.12.2023, №22 від 29.12.2023, №23 від 29.12.2023, №24 від 29.12.2023, №25 від 29.12.2023, №26 від 29.12.2023.
Водночас оплата за вказані послуги надійшла у 2024 році, що підтверджується платіжними інструкціями №879 від 27.05.2024, №886 від 27.05.2024, №884 від 27.05.2024, №887 від 27.05.2024, №878 від 27.05.2024, №880 від 27.05.2024, №881 від 27.05.2024, №882 від 27.05.2024, №883 від 27.05.2024, №885 від 27.05.2024.
Також, 01.12.2023 між ТОВ «Универсал-Буд» (перевізник) та ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» (замовник) укладено договір №01-12/23.
На виконання вимог вказаного договору ТОВ «Универсал-Буд» надало позивач послуги, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 29.12.2023, №2 від 29.12.2023, №5 від 29.12.2023, №3 від 29.12.2023, №4 від 29.12.2023, №7 від 29.12.2023, №6 від 29.12.2023.
Водночас оплата пройшла у 2024 році згідно з платіжними дорученнями №724 від 29.04.2024, №623 від 19.04.2024, №818 від 17.05.2024, №870 від 23.05.2024, Отже товариство правомірно формувало витрати у 2024 на підставі первинних документів, відтак податковий орган безпідставно збільшив фінансовий результат до оподаткування на суму витрат.
Крім того, податковий орган посилається на порушення позивачем пп.«г» п.198.5 ст.198 ПК України в частині не нарахування податкових зобов`язань при списанні ТЦМ, використаних не в господарській діяльності у листопаді та грудні 2023.
ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» в грудні 2023 придбав постачальника ТОВ «Епіцентр К» товар, що підтверджується видатковою накладною Рнк/К9-0026490 від 27.12.2023, платіжною інструкцією №1734 від 27.12.2023 та ПН №24182 від 27.12.2023.
В листопаді 2023 ТОВ «БМФ «Еталон-Буд» придбав постачальника ТОВ «Епіцентр К» товар, що підтверджується видатковою накладною №Рнк/К9-0022672 від 19.11.2023, платіжною інструкцією №1408 від 15.11.2023, ПН №20544 від 15.11.2023, видатковою накладною №PHK/VN- 0032935 від 24.11.2023платіжною інструкцією №1489 від 24.11.2023, ПН №27097 від 24.11.2023.
Як зазначив позивач, вказані товари позивач використав у своїй господарській діяльності.
В акті відображено, що Товариство не мало підстав користуватися податковим кредитом з ПДВ отриманим від господарської операції з придбання у Гіпермаркет «Епіцентр К» м. Суми» - товари (чоботи гумові, респіратор та інше) на загальну суму 9802,87 грн., в тому числі ПДВ 1633,81 грн. (ПН №3783//50 від 08.03.2024), тоді як Товариство БМФ "ЕТАЛОН-БУД” здійснює виробничу діяльність в сфері будівництва доріг і товари зазначені у ПН №3783/50 від 08.03.2024 придбані та використані у господарській діяльності Товариства як індивідуальні засоби захисту працівників.
З поміж іншого, в акті зазначено, що ТОВ "БМФ «ЕТАЛОН-БУД» відповідно банківських документів, даних рахунку 311 «Розрахунковий рахунок», даних рахунку 361 “Розрахунки з покупцями” отримало кошти на виконання робіт за рахунок бюджетних коштів в загальній сумі 62661895 грн., а саме: 04.02.2022 UА74820170355939041900725143, попередня оплата Служба МАД у Вінницькій області 311361грн, 14561400грн, 2426900 грн. на цілі визначені договором 1-Д від 18.01.2022, д/у 1 від 01.02.2022, рах.2 від 03.02.2022. 02.05.2022 повернення попередньої оплати служба МАД у Вінницькій області 361 311 -14561400 -2426900,00, попередня оплата на цілі визначені договором 1-Д від 18.01.2022, д/у від 01.02.2022, рах.2 від 03.02.2022.
Водночас, дані кошти надходили на транзитний рахунок Державного Казначейства (UA74820170355939041900725143), а тому, ці кошти не належали Товариству, а отже, Товариство не мало підстав виписувати податкову накладну. Фактично, із матеріалів справи слідує що ГУ ДПС у Вінницькій області застосовано штраф до підприємства по податковому зобов`язанню якого у підприємства не було.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Відповідно до п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Згідно з п.198.1 ст.198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв`язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов`язкові реквізити.
Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтвердженими зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Аналіз вказаних норм свідчить, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування сум витрат та податкового кредиту виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, подальшого використання придбаного товару в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
Висновок контролюючого органу про безпідставність формування позивачем податкового обліку за рахунок вище вказаних господарських операцій ґрунтується на підставі оцінки фінансово-господарської діяльності контрагентів по ланцюгу постачання.
Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а також не зазначено про здійснення платником розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
Таким чином, інформація, на яку посилається відповідач, не відповідає критерію юридичної визначеності та не є допустимим та достовірним доказом в розумінні процесуального Закону.
Отже, контролюючим органом всупереч Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які свідчили б, про наявність фактів допущення позивачем порушень вимог чинного податкового законодавства.
Відповідачем не наведено жодних обґрунтованих обставин, які б свідчили про безтоварність безпосередньо операцій, здійснених позивачем.
Фактично, податковий орган посилається виключно на недоліки господарських операцій, у яких позивач не брав участь та оподаткування яких не є предметом даного спору.
Слід також наголосити, що платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.
Щодо наданих відповідачем додаткових пояснень та відповідно, як більш деталізованих розрахунків, то з цього приводу колегія суддів зазначає, що сам Акт перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинені платником податків порушення. Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких прийнято податкове повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу.
Оскільки, надані до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення та додані до них, як більш детальні розрахунки по контрагентам позивача, подані відповідачем за результатами наведених судом мотивів у прийнятому рішенні, при цьому останні не були предметом дослідження судом першої інстанції, а як більш детальні, то, за своїм змістом різняться від змісту як заперечень, поданих на позовну заяву, так і розрахунків, як додатків до оскаржених ППР, тому, колегія суддів вважає, що доводи позивача на спростування оскаржених ППР, без надмірної деталізації, є достатніми, виходячи зі змісту Акту перевірки та меж оскаржених ППР з додатками до них.
Відповідно до вищезазначеного, спірні податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області підлягають скасуванню.
Такий підхід узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 

Постанова суду складена в повному обсязі 23 квітня 2026 року.

Головуючий	 		Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Сапальова Т.В.    Шидловський В.Б.