П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року м. Київ

Справа 753/21761/25
Провадження№22-ц/824/3825/2026

Резолютивна частина постанови оголошена 18 березня 2026 року
Повний текст постанови складено 19 березня 2026 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Узлій М.М.

сторони: позивач  ОСОБА_1 
відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «Гарант Капітал»  

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , подану адвокатом Маринушкіним Арсеном Григоровичем, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2025 року, постановлену у складі судді Осіпенко Л.М. , -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року адвокат Маринушкін А.Г. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» про захист прав споживачів, розірвання договору та стягнення коштів, у якому просить:
- розірвати Договір про участь у Фонді фінансування будівництва від 29 листопада 2018 року № 87923 укладений між позивачем - ОСОБА_1 та АТ АКБ «АРКАДА», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал»;
- стягнути з до ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» на користь ОСОБА_1 сплачені за Договором про участь у Фонді фінансування будівництва від 29 листопада 2018 року №87923 грошові кошти в розмірі 981 951, 04 грн., інфляційні втрати у розмірі 724 652,09 грн.; три відсотки річних у розмірі 107 847,17 грн. 
Одночасно з позовною заяву було подано заяву про забезпечення позову, в якій представник Лінніка - адвокат Маринушкін А.Г. просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал», як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» у межах суми позовних вимог на загальну суму 981 951,04 грн. 
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання договору про участь у Фонді фінансування будівництва від 29 листопада 2018 року № 87923 (далі - Договір) та стягнення переданих в управління грошових коштів. 
Відповідно до квитанції № 29 від 29 листопада 2018 року та свідоцтва про участь у ФФБ виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» (Договір № 87923 від 29 листопада 2018 року) від 12 липня 2018 року позивач передав до ФФБ виду А «Патріотика» 981 951 гривня 04 копійок. 
Грошові кошти передано в управління з метою отримання у власність Об`єкта інвестування - квартири в Об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 . 
Станом на дату подання позовної заяви, об`єкт інвестування позивачу не переданий, а об`єкт будівництва не побудований. 
Відповідно до інформації, яка є публічною та загальнодоступною, розміщеною на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вимоги кредиторів банку, у тому числі й Відповідача, були задоволені в повному обсязі. Таким чином, на рахунок Відповідача було зараховано 244 811 113,14 грн коштів із фондів фінансування будівництва «Еврика» та «Патріотика».
У разі розірвання договору про участь у ФФБ відбувається зменшення обсягу підтвердженого замовлення на будівництво і забудовник зобов`язаний на вимогу управителя ФФБ виду А повернути кошти на рахунок цього ФФБ для розрахунку з довірителями, (статті 16 та 20 Закону № 978).
Відповідно до статті 17 Закону № 978 виплата довірителям коштів з ФФБ має здійснюватися оперативного резерву, який зобов`язаний сформувати управитель за рахунок отриманих в управління коштів.
Таким чином, розмір оперативного резерву має підтримуватись управителем в певному обсязі навіть у разі виплати коштів довірителям, які виходять з ФФБ.
Оперативний резерв для виплати коштів довірителям Відповідачем не створено.
Зменшення залишків на рахунках ФФБ та виявлені фінансові порушення підтверджують, що відповідач може продовжувати нецільове використання коштів, що унеможливить виконання рішення суду про стягнення коштів на користь довірителів ФФБ.
Стверджує, що між ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» та окремою фізичною особою існує домовленість, згідно з якою він укладав договори участі у ФФБ за заниженою ціною, не здійснивши повного розрахунку за об`єкти, що призвело до їх розірвання. Після цього банк повертав йому кошти за об`єкти інвестування, але вже за поточною ринковою вартістю. Вказані відомості є загальнодоступними та наявні у відкритому доступі, зокрема у соціальній мережі «Facebook».
Також позивач наполягає, що між ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» та окремою фізичною особою, в рамках розгляду аналогічних цивільних справ про розірвання договору та стягнення грошових коштів, неодноразово укладались мирові угоди, з метою виведення коштів із рахунків фінансової компанії, під виглядом виконання зобов`язань за договорами участі у ФФБ.
З огляду на все вищевикладене, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову та належать ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» у межах суми позовних вимог на загальну суму 981 951, 04 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 жовтня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал»  про розірвання договору та стягнення грошових коштів, відмовлено.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову про суд першої інстанції виходив з того, що на думку суду, позивачем не надано належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позову.
Долучені позивачем докази, а саме довідка Комітету з контролю аудиторських послуг Аудиторської палати України № 5 від 23.10.2024 року, не може розцінюватися як доказ, який підтверджує наявність обставин, що ускладнюють або унеможливлюють виконання майбутнього рішення суду. Щодо посилань позивача ОСОБА_1 на роздруківки публікацій, розміщених на веб-сайті «Наші гроші», а також на дописи, опубліковані на сторінках соціальної мережі «Facebook», як докази унеможливлення в майбутньому виконання рішення суду, суд зазначає, що така інформація не має статусу офіційного джерела доказів. Подібні відомості носять виключно інформативний та суб`єктивний характер, відображають позицію авторів або редакційної політики відповідного ресурсу, а тому не можуть братися судом до уваги при вирішенні питання про забезпечення позову.
Більш того, такі матеріали не містять достовірних і перевірених відомостей, отриманих у передбаченому законом порядку, та не дають можливості встановити джерело походження інформації, її об`єктивність і відповідність дійсним обставинам справи. Відтак, наведені посилання позивача не можуть розцінюватися судом як належні та допустимі докази у розумінні статей 76-78 ЦПК України.
Щодо посилань позивача ОСОБА_1 на судову практику щодо укладення відповідачем ряду мирових угод із конкретною фізичною особою у різних справах, та які, на думку позивача, були спрямовані на нецільове використання коштів ФФБ, суд зазначив, що сам факт існування судових справ або затвердження мирових угод не може розцінюватися як доказ неправомірної діяльності відповідача без встановлення відповідних обставин у передбаченому законом порядку. 
Крім того, в прохальній частині заяви про забезпечення позову позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти відповідача, як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову.арешт коштів на банківських рахунках полягає в обмеженні прав власника щодо розпоряджання своїми грошовими коштами, яке не передбачає зміни власника, однак обмежує можливість здійснення будь-яких видаткових операцій по рахунку (при цьому кошти, що надходять на рахунок, продовжують прийматися).
Отже фактично позивач просив накласти арешт на грошові кошти відповідача, що одночасно знаходяться на всіх його відкритих рахунках.
Арешт коштів на банківських рахунках полягає в обмеженні прав власника щодо розпоряджання своїми грошовими коштами, яке не передбачає зміни власника, однак обмежує можливість здійснення будь-яких видаткових операцій по рахунку (при цьому кошти, що надходять на рахунок, продовжують прийматися).
Необґрунтоване накладення арешту одночасно на всі банківські рахунки відповідача може призвести до неможливості виплати заробітної плати, а також блокування і повного зупинення господарської діяльності відповідача, що, в свою чергу, не сприятиме виконанню судового рішення в разі задоволення позову.
На підставі викладено, дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.
Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Маринушкін А.Г. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. 
Зазначає, що накладення арешту на грошові кошти не завдасть шкоди та збитків відповідачу, не позбавить його чи створення перешкод на здійснення господарської діяльності, отримання доходів, сплату податків, виплату заробітної плати тощо, а лише тимчасово обмежить право відповідача на частину коштів, які належать позивачеві.
Суд, відмовляючи у забезпеченні позову, належним чином не надав оцінки доводам позивача, які були покладені в основу обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову. Натомість, суд формально перерахував процесуальні норми без їх належного аналізу та застосування до обставин справи, хоча, обґрунтовуючи підстави забезпечення позову, позивач надав всі необхідні докази, на які посилався подаючи заяву про забезпечення позову.
У відзиві на апеляцій скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» - Мовчан Д.В. посилаючись на законність та обґрунтованість постановленої ухвали, просив апеляцій скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.
Зазначає, що необґрунтоване накладення арешту одночасно на всі банківські рахунки відповідача, як про це просить позивач, може призвести до неможливості виплати заробітної плати працівникам Відповідача, сплати податків до бюджету, фінансування поточної господарської діяльності, а також блокування і повного зупинення господарської діяльності відповідача, що, в свою чергу, не сприятиме виконанню судового рішення в разі задоволення позову.
До того ж, заявлена позивачем вимога про накладення арешту на грошові кошти на рахунках, які можуть бути відкриті відповідачем у майбутньому, після постановлення ухвали про забезпечення позову, за своєю суттю спрямована не на охорону вже порушеного чи оспорюваного права, а на попередження можливих ризиків у майбутньому, що виходить за межі завдань цивільного судочинства.
В судовому засіданні представник ТОВ ФК «Гарант Капітал» адвокат Колеснікова Ю.Е. заперечувала проти доводів апеляційної скарги.
ОСОБА_1 та його представник адвокат Маринушкін А.Г. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Маринушкіна А.Г.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до наступних висновків.
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про задоволення позову.
Долучені позивачем докази, а саме довідка Комітету з контролю аудиторських послуг Аудиторської палати України № 5 від 23.10.2024 року, не може розцінюватися як доказ, який підтверджує наявність обставин, що ускладнюють або унеможливлюють виконання майбутнього рішення суду. Щодо посилань позивача ОСОБА_1 на судову практику щодо укладення відповідачем ряду мирових угод із конкретною фізичною особою у різних справах, та які, на думку позивача, були спрямовані на нецільове використання коштів ФФБ, суд зазначив, що сам факт існування судових справ або затвердження мирових угод не може розцінюватися як доказ неправомірної діяльності відповідача без встановлення відповідних обставин у передбаченому законом порядку. 
Арешт коштів на банківських рахунках полягає в обмеженні прав власника щодо розпоряджання своїми грошовими коштами, яке не передбачає зміни власника, однак обмежує можливість здійснення будь-яких видаткових операцій по рахунку (при цьому кошти, що надходять на рахунок, продовжують прийматися).
Необґрунтоване накладення арешту одночасно на всі банківські рахунки відповідача може призвести до неможливості виплати заробітної плати, а також блокування і повного зупинення господарської діяльності відповідача, що, в свою чергу, не сприятиме виконанню судового рішення в разі задоволення позову.
Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову не відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 29 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та АТ АКБ «АРКАДА» було укладено Договір № 87923 від 29 листопада 2018 року про участь у Фонді фінансування будівництва, відповідно до умов якого управитель приймає від довірителя кошти в управління та відповідно до правил фонду і цього договору перераховує частину таких коштів для фінансування будівництва, решта коштів (оперативний резерв) залишається в управління управителя.
Предметом Договору № 87923 є квартира за адресою: АДРЕСА_2 , кількість кімнат 2, загальна площа об`єкта інвестування відповідно до проекту 63,20 кв.м.
Відповідно до квитанції № 29 від 29 листопада 2018 року та свідоцтва про участь у ФФБ виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» (Договір № 87923 від 29 листопада 2018 року) від 12 липня 2018 року позивач передав до ФФБ виду А «Патріотика» 981 951 гривня 04 копійок. Грошові кошти передано в управління з метою отримання у власність Об`єкта інвестування - квартири в Об`єкті будівництва за адресою АДРЕСА_1 .
Станом на дату подання позовної заяви, об`єкт інвестування позивачу не переданий, а об`єкт будівництва не побудований, відтак, вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «ФК «Гарант Капітал» про розірвання договору та стягнення коштів, предметом якого є зокрема стягнення з відповідача коштів, які були передані останнім до Фонду фінансування будівництва з метою отримання у власність квартири в об`єкті будівництва.
Крім того із письмових доказів наданих заявником до клопотання про забезпечення позову вбачається, що відповідач на протязі травня - вересня 2023 року уклав в судовому порядку 18 мирових угод районних судах міста із одним із довірителем участі у Фонді фінансування будівництва управителем якого є відповідач у справі та погодився в добровільному порядку повернути внесенні грошові кошти, що свідчить про часткове повернення грошових коштів із рахунку на якому обліковуються кошти учасників ФФБ .
Крім того представник відповідача у справі заперечуючи проти заявленого представником позивача клопотання про забезпечення позову обґрунтовував дані заперечення стабільним фінансовим становищем ТОВ, та на підтвердження вказаних обставин посилався на Звіт незалежного аудитора щодо фінансової звітності ТОВ «ФК «Гарант капітал», проведеного ПП АФ «Професіонал» 30 квітня 2024 року.
Разом із тим із довідки наданої Головою комітету з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України О.Царенко слідує «Зазначаючи про наявність коштів на кореспондентських рахунках ФФБ аудитори не враховують, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 63 Закону України «Про платіжні послуги» кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається банком в іншому банку для виконання міжбанківських платіжних операцій. Крім того дані пояснення аудиторів суперечать інформації, зазначеній у довідці АТ «КРИСТАЛБАНК» про залишки на поточних рахунках ФФБ та наявним у аудиторському файлі випискам з поточного рахунку, відкритого в АТ «Кристалбанк» для ФФБ.
Проте, аудиторська документація не містить аудиторських доказів щодо отримання прямих банківських підтверджень на коррахунках в інших банках. Крім цього, аудиторська документація не містить прямих банківських підтверджень щодо іншої інформації, доречної для стосунків із банками. Зокрема, у банківських запитах відсутні питання щодо іншої можливої інформації, яка може бути доречна для розуміння стосунків клієнта з аудиту із банками, як наприклад: наявності або відсутності залишків на депозитних та кредитних рахунках (надання кредитної лінії, овердрафту); щодо наявності або відсутності застави, наданих або отриманих гарантій, будь-яких інших обмежень використання коштів на рахунках в банках.
Таким чином, у фінансовій звітності Управителя в статті «Грошові кошти та їх еквіваленти» Балансу станом на 31 грудня 2023 року відображені відсотки, нараховані банком на залишок грошових коштів, що зберігаються на поточних рахунках ФФБ, та станом на 31.12.2023 залишилися на рахунках ФФБ виду А «ЕВРІКА» та «ПАТРІОТИКА», у той час як на поточних рахунках Управителя вони не рахуються, що підтверджено прямим зовнішнім підтвердженням від банку АТ «Кристалбанк». (а.с.23,24 т.1).
Крім того перевіряючи вище вказаний Звіт САД в частині щодо формування та підтримання оперативного резерву сформованого за рахунок залучених в управління коштів Голова комітету з контролю якості аудиторських послуг Аудиторської палати України ОСОБА_3 зазначила: « Згідно до ст. 17 Закону №978 управитель зобов`язаний сформувати оперативний резерв для виплати довірителям коштів ФФБ, а також для перерозподілу отриманих в управління коштів між об`єктами будівництва внаслідок здійснення довірителями операції зміни об`єкта інвестування. 
Фактично у Звіті незалежного аудитора відсутня інформація про розмір створеного Управителем оперативного резерву, при цьому, у розділі «Звіт щодо вимог інших законодавчих та нормативних актів» аудитор стверджує, що «Товариство ще в 2022 році відкрило окремі рахунки в ЛТ «Кристалбанк», які були призначені для формування оперативного резерву, який сформовано за рахунок залучених в управління коштів. Оперативний резерв, що був сформований за рахунок залучених коштів, сплачених за період, коли управителем був АТ «КБ «Аркада», станом на 31.12.2023 був передано ТОВ «ФК «Гарант Капітал» на окремі рахунки в AT «Кристалбанк», кредитний рейтинг якого відповідає інвестиційному рівню за Національною рейтинговою шкалою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2007 року № 665». Отже, у звіті аудитора не висловлена думка щодо правильності Формування та підтримання оперативного резерву, сформованого за рахунок залучених в управління коштів.
Робоча документація САД не містить доказів здійснення ним процедур щодо вивчення питання, шо пов`язане з формуванням та поповненням Управителем оперативного резерву за рахунок коштів довірителів ФФБ протягом трьох робочих днів після їх надходження. САД не задокументовано розуміння питання, якщо у разі проведення управителем виплат довірителям ФФБ з оперативного резерву , у який термін управитель має поповнити цей оперативний резерв та за рахунок яких коштів. САД не задокументовано причини щодо яких не поновлено оперативний резерв протягом встановленого законодавством терміну.
Відповідно, САД не зроблено у робочих документах висновку щодо дотримання ТОВ «ФК« Гарант Капітал» вимог законодавчих і нормативних актів під час формування та підтримання оперативного резерву по кожному з ФФБ». 
Вище вказані обставини ставлять під сумнів достовірність викладених в аудиторському звіті даних в тому числі і щодо фінансової спроможності відповідача виконати майбутнє рішення суду в частині повернення позивачу грошових коштів на час його виконання.
Таким чином, судом апеляційної інстанції установлено, що між сторонами дійсно існує спір щодо стягнення коштів з відповідача, які були передані позивачем до Фонду фінансування будівництва з метою отримання у власність квартири в об`єкті будівництва, тому вимоги про забезпечення позову є співмірними з заявленими позовними вимогами.
Разом з тим, колегія вважає, що позивачем було надано належне та переконливе обґрунтування існування реального ризику відсутності коштів на рахунках управителя Фонду фінансування будівництва на час виконання рішення суду та існування ризику втрати коштів довірителя.
При цьому доводи апелянта щодо накладення арешту на рахунок відповідача в іноземній валюті, що міститься на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, суд оцінює критично, оскільки розрахунок між позивачем та відповідачем здійснювався у гривневому еквіваленті, що підтверджується матеріалами справи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, доводи представника відповідача про те, що позивач просить накласти арешт на всі грошові кошти ТОВ «ФК «Гарант Капітал», що є не співмірним із заявленими позовними вимогами, та призведе до унеможливлення функціонування відповідачем як управителем Фонду фінансування будівництва, тому порушить права інших довірителів ФФБ не відповідає дійсності, оскільки позивач просить накласти арешт в межах суми, які були передані нею до Фонду фінансування будівництва з метою отримання у власність квартири в об`єкті будівництва, а саме 981 951, 04 грн. Зазначена сума внесених ОСОБА_1 грошових коштів підтверджується наявним у матеріалах справи Свідоцтвом про участь ОСОБА_4 у ФФБ виду А «Патріотика» № НОМЕР_1 ( Том 1, а.с. 118,1191).
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Маринушкіним Арсеном Григоровичем - задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 14 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення яким накласти арешт на грошові кошти ТОВ «ФК «Гарант Капітал» (юр. адр. м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 9А, код ЄДРПОУ 42093595), в межах суми позовних вимог 981951,04 грн за виключенням сум, які підлягають сплаті як обов`язкові платежі, податки та збори, оплати заробітної плати.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач 

О.І. Шкоріна