Справа № 466/4660/25 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В. 
Провадження № 22-ц/811/4444/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 квітня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю: секретаря Підлужного В.І.;
адвоката Ганусяка О.І. – представника позивачки ОСОБА_1 ;
адвоката Кусого А.В. 
- представника приватного виконавця Білецького І.М.;
адвоката Коцюбинської Л.С. – представниці відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, з участю третьої особи ОСОБА_4 , про визнання недійсними результатів аукціону залишено без розгляду: у зв`язку з надходженням до суду першої інстанції заяви представник позивачки ОСОБА_1 , адвоката Ганусяка О.І., про залишення позову без розгляду (том 2, а.с. 17).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Коцюбинська Л.С., про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом цивільної справи № 466/4660/25 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 14 000 грн.
Цією ж ухвалою заяву представник відповідача, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, адвоката Кусого А.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених судових витрат з розгляду цивільної справи № 466/4660/25 також задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 15 000 грн. (том 2, а.с. 84-89) .

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 – адвокат Ганусяк О.І. 
Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати, покликаючись невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального права.
Вважає, що «стягнення судових витрат за відсутності встановленого зловживання є прямим порушенням процесуального закону, а саме — ст. 12, 44, 141 ЦПК України. Оскаржувана ухвала є суперечливою, оскільки у мотивувальній частині суд визнав відсутність зловживання процесуальними правами, у резолютивній частині — фактично застосував до позивача негативні фінансові санкції, які можливі лише за наявності зловживання».
Зазначає, що «за відсутності встановленого зловживання процесуальними правами, суд не мав правових підстав для стягнення судових витрат ….». 
Також, звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються за результатами розгляду справи по суті, а оскільки у даній справі спір по суті не розглядався, жодного рішення щодо прав та обов`язків сторін не ухвалено, позов залишено без розгляду що не може бути підставою для покладення судових витрат на позивача якщо відсутнє доведення зловживання (том 2 а.с. 108 -116).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представників відповідачів, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду від 11 грудня 2025 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги представника позивачки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

ЦПК України встановлено, що: 
- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);
- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137);
- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);
- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137). 

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:
(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах – фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

Частиною 1 статті 134 ЦПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат може бути підставою для відмови у відшкодування відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (том 2, а.с. 38) і в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковою для судів першої та апеляційної інстанцій.

Матеріалами справи стверджується наступне.

28.05.2025 року відповідачка ОСОБА_2 уклала з адвокатом Коцюбинською Л.С. Договір про надання правничої допомоги, який не містить умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом (том 2, а.с. 33-34), і цей Договір (як і Протоколи №№ 1, 2, 3, 4, 5 до нього, складені з 05.06.2025 року по 29.10.2025 року; том 2, а.с. 35-39) ними було подано до суду лише 02.12.2025 року – вже після постановлення судом 28.11.2025 року ухвали про залишення позову без розгляду.
Стороною згаданої відповідачки не надано суду пояснень з приводу того, чому саме цей Договір та протоколи до нього було подано до суду лише після завершення розгляду справи судом першої інстанції і чому сам Договір про надання правової допомоги не містить розміру адвокатської винагороди або алгоритму його розрахунку.
У Відзиві на позовну заяву, поданому до суду першої інстанції представницею відповідачки ОСОБА_2 , зазначено, що «попередній орієнтовний розрахунок судових витрат становить 40 000,00 грн.» (том 1, а.с. 128), однак жодного реального «розрахунку» (зокрема – і витрат на професійну правничу допомогу) не наведено.
Тобто, як вбачається з вищенаведеного, на стадії розгляду справи судом першої інстанції сторона позивача була позбавленою можливості подати до суду аргументоване клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, на відшкодування яких претендує відповідачка ОСОБА_2 , або навести свої доводи щодо неспівмірності цих витрат (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України). 
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга позивача в частині оскарження ухвали про стягнення з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 14 000 грн. витрат на правову допомогу підлягає до скасування з ухваленням у цій частині нового судового рішення, а саме – про відмову у задоволенні заяви представниці відповідачки Білої М.В. про стягнення понесених витрат на правничу допомогу (докази про фактичне понесення яких у матеріалах справи відсутні) у повному обсязі.

12.06.2025 року представником приватного виконавця Білецького І.М. було подано до суду Відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що згаданий відповідач попередньо очікує понесення судових витрат у розмірі 30 000 грн. – з долученням до цього Відзиву … укладеного 30.05.2025 року з адвокатом Кусим А.В. Договору про надання правової допомоги, яким (згаданим Договором…) встановлено, що вартість надання правової допомоги в межах даної справи є фіксованою і її розмір становить 30 000 грн. (том 1, а.с. 140-169).
Позов у даній справі було залишено без розгляду ухвалою суду 28.11.2025 року, однак за 5 (п`ять) з половиною місяців (з 12.06.2025 по 28.11.2025 року) стороною позивачки так і не було подано до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які просить стягнути з позивачки відповідач ОСОБА_5 , або доводів про неспівмірність цих витрат (частини 5 і 6 статті 137 ЦПК України).

Оскаржуваною представником позивачки ухвалою вимоги приватного виконавця Білецького І.М. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу було задоволено лише частково (у розмірі 15 000 грн.), однак згаданий відповідач цю ухвалу не оскаржує.
Справа перебувала в провадженні суду маже 6 (шість) місяців.
Сторона позивачки подала до суду заяву про залишення позову без розгляду, а не про відмову від заявлених позовних вимог, що дає їй право з аналогічним позовом звернутися до суду і в майбутньому.
В той же час, стороною позивача не наведено аргументів, які можна було б визнати обґрунтованими та переконливими, саме такої процесуальної поведінки (залишення позову без розгляду, а не відмови від позовних вимог).
За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів погоджується з доводами сторони відповідача ОСОБА_5 про наявність у процесуальній поведінці сторони позивачки елементів зловживання правом, а тому приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала в частині стягнення з позивачки витрат на професійну правничу допомогу на користь відповідача ОСОБА_5 підлягає залишенню без змін. 

Керуючись ст.ст. 137, 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 3 і 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 , частково задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2025 року в частині часткового задоволення заяви представника ОСОБА_2 , адвоката Коцюбинської Любові Станіславівни, про стягнення судових витрат та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 14 000 грн. витрат на правову допомогу скасувати і в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні згаданої заяви у повному обсязі.

В іншій частині ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 11 грудня 2025 року залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову у зв`язку з перебуванням одного з членів колегії суддів на лікарняному складено 20 квітня 2026 року.

Головуючий:      Цяцяк Р.П.

Судді:        Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.