Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2026 р. 

м. Київ

справа № 755/3245/26

провадження № 2/755/4725/26

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання основного зобов`язання та визнання іпотеки припиненими,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить визнати припиненим основне зобов`язання за Договором кредиту № 014-462-КЖ від 13.12.2007 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ; визнати припиненою іпотеку згідно Іпотечного договору № 014-462-ЗЖ від 13.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4228у, укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ; виключити записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та обтяжень про обтяження (заборону відчуження, іпотеку) квартири АДРЕСА_1 , внесених на підставі Іпотечного договору № 014-462-ЗЖ від 13.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4228у.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 13.12.2007 року між позивачем ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач АТ «Сенс Банк», укладено Договір кредиту № 014-462-КЖ, на умовах якого Банком надано позивачу кредитні кошти в сумі 60 000,00 доларів США, зі сплатою 12% річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 12 грудня 2022 року включно, з цільовим призначенням кредитних коштів: придбання нерухомого майна, квартири за адресою: АДРЕСА_2 . З метою забезпечення виконання зобов`язання 13.12.2007 року між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач АТ «Сенс Банк», укладено Іпотечний договір № 014-462-ЗЖ від 13.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4228у, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_2 . 29.02.2016 року Банком на адресу позивача було направлено вимогу про усунення порушення зобов`язання та погашення заборгованості у розмірі 29 278,69 доларів США. У червні 2017 року Банк звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення з позивача кредитної заборгованості (справа № 755/10942/17) у сумі 33 847,38 доларів США, розгляд справи наразі триває. 15.11.2018 року державним реєстратором КП «Світоч» м. Києва Алієвим А.о. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за АКБСР «Укрсоцбанк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Рішенням Дніпровського районного суду від 21.01.2021 року у справі № 755/1881/19, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності за АКБСР «Укрсоцбанк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , скасовано державну реєстрацію права власності та припинено право власності Банку на вказану квартиру. Разом з тим, згідно Довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу вих. № 12 від 15.08.2019 року АТ «Укрсоцбанк», у зв`язку із задоволенням вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом набуття права на нього права власності, здійснило анулювання заборгованості за Договором кредиту № 014-462-КЖ від 13.12.2007 року у сумі 783 805,09 грн. Таким чином, позивач вважає, що, враховуючи Довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу вих. № 12 від 15.08.2019 року за підписом представника по довіреності АТ «Укрсоцбанк» Бабаєва Н.Г., зобов`язання позивача перед Банком припинені, а вимоги Банку після реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки - недійсні, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду.

9 березня 2026 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання основного зобов`язання та визнання іпотеки припиненими, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

30 березня 2026 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заяву представника позивача про зміну порядку розгляду справи залишено без задоволення.

Представник відповідача АТ «Сенс Банк» не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. 

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як убачається з матеріалів справи, 13.12.2007 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 014-462-КЖ, за умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 60 000,00 доларів США, зі сплатою 12% річних, з порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця 334,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 12.12.2022 включно. Згідно п.1.2. договору кредиту, кредит надається позичальнику на придбання нерухомого майна - двокімнатної квартири АДРЕСА_3 . Відповідно до п. 2.1. договору кредиту, надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті (долари США) на цілі, визначені п. 1.2. цього договору. (а.с. 16 зв.-19, 20-23)

Згідно статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. (стаття 4 Закону України «Про іпотеку»)

З метою забезпечення виконання зобов`язання 13.12.2007 року між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач АТ «Сенс Банк», укладено Іпотечний договір № 014-462-ЗЖ від 13.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4228у, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 24-25)

02.06.2015 року ПАТ «Укрсрцбанк» надіслано на адресу ОСОБА_1 вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 014-462-КЖ від 13.12.2007 року. (а.с. 15 зв.)

29.02.2026 року ПАТ «Укрсрцбанк» надіслано на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень зобов`язань та погашення заборгованості за кредитним договором № 014-462-КЖ від 13.12.2007 року на суму 29 278,69 доларів США. (а.с. 15)

18.07.2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 20.05.2024 року у справі № 755/10942/18 Верховним Судом винесено постанову про часткове задоволення касаційної скарги Акціонерного товариства «Сенс-Банк». Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, який наразі триває.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, щодо об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_4 , 15.11.2018 року 14:50:54 державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» міста Києва Алієвим Гусєйном А.о. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44065779 та зареєстровано заАТ «Укрсоцбанк» право приватної власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1695026580000, номер запису про право власності: 28937594. (а.с. 9 зв. - 13)

15.08.2019 року представником АТ «Укрсоцбанк» Бабаєвою Н.Г. складено Довідку про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу, відповідно до якої, згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість Предмета іпотеки визначена на рівні 642 686, 00 грн. Таким чином, після здобуття Банком права власності на Предмет іпотеки, залишок заборгованості за кредитним договором № 014-462-КЖ від 13.12.2007 року (за основною сумою, процентами, пенею та штрафними санкціями) за офіційним курсом НБУ станом на 13.11.2018 року склав: 783 805,09 гривні. У зв`язку із задоволенням вимог Іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» на дату державної реєстрації Банком права власності на нерухомість ОСОБА_1 прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором 014-462-КЖ від 13.12.2007 року. У відповідності до вимог Податкового кодексу України, до складу річного доходу ОСОБА_1 за 2018 рік включається дохід у вигляді основної суми прощеного (анульованого) боргу в розмірі 400 326,26 гривень. (а.с. 16)

Таким чином, у зв`язку із задоволенням вимог за рахунок предмету іпотеки шляхом набуття на нього права власності, Банком здійснено анулювання заборгованості за Договором кредиту № 014-462-КЖ від 13.12.2007 у сумі 783 805, 09 (сімсот вісімдесят три тисячі вісімсот п`ять гривень 09 копійок) гривень.

Відповідно до частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

21.01.2021 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва по цивільній справі № 755/1881/19, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 44065779 від 15.11.2018 14:50:54, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Світоч» міста Києва Алієвим Гусєйном Азіз Огли щодо квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1695026580000, номер запису про право власності 28937594. Скасовано державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк») на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1695026580000, номер запису про право власності 28937594. Припинено право власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк») на квартиру АДРЕСА_1 (номер запису про право власності 28937594). (а.с. 31 зв. - 43)

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України).

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України).

У частині четвертій статті 6 ЦК України зазначено, що положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами (частина перша, друга та третя статті 202 ЦК України).

Правочин є найбільш розповсюдженим юридичним фактом, за допомогою якого набуваються, змінюються, або припиняються права та обов`язки в учасників цивільних правовідносин.

До односторонніх правочинів, зокрема, відноситься: видача довіреності, відмова від права власності, складання заповіту, публічна обіцянка винагороди, прийняття спадщини, згода іншого співвласника на розпорядження спільним майном, одностороння відмова від договору, вчинення передавального напису (індосаменту), прощення боргу. При вчиненні одностороннього правочину воля виражається (виходить) від однієї сторони. Між цим така сторона може бути представлена декількома особами, прикладом чого може виступати видання довіреності двома та більше особами, спільний заповіт подружжя та ін. Аналіз розуміння як правочину, так і одностороннього правочину свідчить, що односторонні правочини: є вольовими діями суб`єкта; вчиняються суб`єктами для здійснення своїх цивільних прав і виконання обов`язків; спрямовані на настання правових наслідків (набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків).

Особа, яка вчинила односторонній правочин, має право відмовитися від нього, якщо інше не встановлено законом. Якщо такою відмовою від правочину порушено права іншої особи, ці права підлягають захисту. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин (частини перша та третя статті 214 ЦК України).

Особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності (частина перша статті 267 ЦК України).

Зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (стаття 605 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: 

для приватного права апріорі притаманна диспозитивність, яка проявляється, зокрема, в тому, що особа, з урахуванням принципу свободи правочину, сама вирішує вчиняти чи не вчиняти певний правочин (зокрема, щодо відмови від одностороннього правочину);
вимоги до чинності та дійсності правочину можуть співпадати, але можуть і відрізнятися. Зокрема, чинність охоплює собою вимоги, які дозволяють стверджувати про вчинення правочину (істотні умови, необхідні для укладення договору, втілення домовленості сторін у належну форму);

під прощенням боргу розуміють звільнення кредитором боржника від виконання обов`язку, що на ньому лежить, повністю або частково. За загальним правилом, прощенням боргу втілюється в односторонньому правочині. Хоча сторони договору не позбавлені можливості укласти договір про прощення боргу;

у разі якщо прощення боргу втілюється в односторонньому правочинові, то такий односторонній правочин є по своїй суті розпорядчим, оскільки спрямований на розпорядження правами, та абстрактним, якому не властивий правовий зв`язок між підставами його вчинення і його дійсністю або чинністю;

сплив позовної давності до вимог кредитора про стягнення боргу чи сплив строку договору не є підставою припинення зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту. (постанова Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 303/2983/19)
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четвертої статті 263 ЦПК України)

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року по справі № 754/5554/16-ц (провадження № 61-5251св21) зазначено, що:

«залежно від впливу підстави правочину на його дійсність, правочини поділяються на каузальні та абстрактні. Каузальними є правочини, для дійсності яких необхідна наявність певної підстави. Каузальними є більшість правочинів, урегульованих цивільним законодавством, зокрема купівлі-продажу, дарування, найму, комісії та ін. У випадку відсутності або незаконності підстави можливо визнання відповідного правочину недійсним.

Абстрактними є правочини, дійсність яких не залежить від їх підстави. До абстрактних правочинів відноситься, зокрема, видача векселя, гарантії, вчинення передавального напису (індосаменту). Абстрактні правочини є досить «привабливими» для цивільного обороту, внаслідок незалежності дійсності правочинів від їх підстав. Цим правочинам не властивий правовий зв`язок поміж підставами їх вчинення та їх дійсністю, хоча не можливо стверджувати й про відсутність такого зв`язку взагалі. Втім він не має такого значення, як в каузальних правочинах. Фактично підстава абстрактного правочину залишається «прихованою» для того, щоб її вади не ускладнювали виконання такого правочину, оскільки це може вплинути на стабільність цивільного обороту через порушення тих функцій, які виконують в ньому абстрактні правочини».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року у справі № 205/7827/20 (провадження № 61-5704св21) зазначено, що «ЦК України сплив позовної давності окремою підставою для припинення зобов`язання не визнає. Виконання боржником зобов`язання після спливу позовної давності допускається та визнається таким, що має достатню правову підставу. Пропущення позовної давності також не породжує права боржника вимагати припинення зобов`язання в односторонньому порядку (частина друга статті 598 ЦК України), якщо таке його право не встановлено договором або законом окремо».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 березня 2021 року в справі № 638/12564/17 (провадження № 61-13821св20) вказано, що «аналіз статті 17 Закону України «Про іпотеку» у взаємозв`язку зі статтями 256, 266, 267, 509, 598 ЦК України дає підстави для висновку, що сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за договором позики і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) сам по собі не припиняє основного зобов`язання за договором позики і, отже, не може вважатися підставою для припинення іпотеки за абзацом другим частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, постановою Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 303/2983/19 постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання іпотеки припиненою та виключення записів змінено, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Так, Колегія суддів підкреслює, що «кредитор, з урахуванням принципу свободи правочину, не вчиняв такий односторонній правочин як відмова від прощення боргу; апеляційний суд, встановивши, що відсутня будь-яка заборгованість за договором, зробив обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог, хоча й помилково з декількох підстав. Тому постанову апеляційного суду в цій частині належить змінити в мотивувальній частині.»

Колегія суддів також у постанові від 06 липня 2022 року у справі № 303/2983/19 відхилила доводи касаційної скарги про те, що оскільки рішення анулювання (прощення) боргу за кредитним договором було прийнято у зв`язку з реєстрацією за кредитором ТОВ «Кей-Колект» права власності на предмет іпотеки, яка була в подальшому визнана за рішенням суду протиправною та скасована, а тому відсутні підстави вважати, що зобов`язання було припинено у зв`язку з прощенням боргу, адже ці обставини не впливають на чинність абстрактного одностороннього правочину ТОВ «Кей-Колект» з прощення боргу.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначені ЦК України та Законом України «Про іпотеку».

Так, частинами першою, другою статті 593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. 

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. 

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін по суті позову, керуючись положеннями цивільного законодавства України, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання припиненими основного зобов`язання за Договором кредиту № 014-462-КЖ від 13.12.2007 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 та визнання припиненою іпотеку згідно Іпотечного договору № 014-462-ЗЖ від 13.12.2007 року, - оскільки судом встановлено, що зобов`язання позивача ОСОБА_1 перед відповідачем АТ «Сенс Банк» припинено внаслідок звільнення кредитором боржника від її обов`язків (прощення боргу) на підставі Довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу вих. № 12 від 15.08.2019 року, що є одностороннім правочином, та відповідачем/кредитором з урахуванням принципу свободи правочину, не вчинено такого одностороннього правочину як відмова від прощення боргу, та втановлення факту припинення основного зобов`язання має своїм наслідком також й припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Виходячи з положень ст. 44 вказаного Закону, запис про обтяження рухомого майна як і запис про припинення обтяження здійснюється реєстратором Державного реєстру обтяжень рухомого майна після подання відповідної заяви обтяжувачем.

З наведеного вбачається, що право на подання заяви про вилучення відповідного запису з Державного реєстру до реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна належить лише обтяжувачу, яким у даному випадку є АТ «Сенс Банк», а не позивач.

Разом з тим, у зв`язку з тим, що припинення основного зобов`язання має наслідком і припинення іпотеки, то відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»), а тому належним способом захисту є скасування рішень про державну реєстрацію заборони на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також про державну реєстрацію іпотеки в Державному реєстрі іпотек (Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.01.2022 у справі № 520/7281/15-ц). 

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання основного зобов`язання та визнання іпотеки припиненими, підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням часткового задоволення позову, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 129,92 грн. 

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 593, 598, 599 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 17 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання основного зобов`язання та визнання іпотеки припиненими - задовольнити частково.

Визнати припиненим основне зобов`язання за Договором кредиту № 014-462-КЖ від 13.12.2007 року, укладеним між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

Визнати припиненою іпотеку згідно Іпотечного договору № 014-462-ЗЖ від 13.12.2007 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4228у, укладеного між АКБСР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714, м. Київ, вул. В. Васильківська, 100) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 2 129 (дві тисячі сто двадцять дев`ять) гривень 92 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30 березня 2026 року.

Суддя:     В.І. Галаган