ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 м. Дніпро Справа № 912/1938/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді-доповідача Паруснікова Ю.Б., 
суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г., 
секретар судового засідання Абадей М.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.09.2025 у справі (суддя Бестаченко О.Л.), повний текст рішення складено 23.09.2025 
за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», м. Київ
до Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго», м. Кропивницький Кіровоградської області
про стягнення 54 963 418,14 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

17.07.2025 до Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ПрАТ «НЕК «Укренерго», яка містить вимоги до ПрАТ «Кіровоградобленерго» про стягнення заборгованості у розмірі 54 963 418,14 грн, з яких: 54 464 118,66 грн послуги з передачі електричної енергії, 232 177,60 грн - 3% річних та 267 121,88 грн інфляційних втрат, з покладенням на відповідача судових витрат.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за Договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 № 0532-02041-ПП за період з 10.03.2025 по 16.06.2025.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.09.2025 позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з ПрАТ «Кіровоградобленерго» на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» заборгованість за договором про надання послуг з передачі електричної енергії від 01.01.2024 № 0532-02041-ПП за період 10.03.2025 - 16.06.2025 в сумі 54 963 418,14 грн, що складається з: 54 464 118,66 грн - послуги з передачі електричної енергії, 232 177,60 грн - 3% річних та 267 121,88 грн - інфляційні втрати, а також судовий збір у розмірі 659 561,02 грн.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційних скарг.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПрАТ «Кіровоградобленерго» просить апеляційний господарський суд скасувати його в частині стягнення 232 177,60 грн - 3% річних та ухвалити в цій частині нове рішення про зменшення розміру стягуваних з ПрАТ «Кіровоградобленерго» сум 3% річних до 10 000,00 грн.
Апелянт зазначає, що цивільно-правова та господарсько-правова відповідальність має компенсаторний, а не каральний характер, і спрямована на відновлення майнової сфери кредитора, а не на отримання ним додаткового доходу.
Інфляційні втрати та проценти річних, передбачені ст. 625 ЦК України, є заходами відповідальності, які можуть бути зменшені судом з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, а також положень ст. 233 ГК України у разі їх надмірності порівняно з наслідками порушення. Скаржник посилається на правові позиції Великої Палати Верховного Суду щодо можливості зменшення розміру таких нарахувань (постанова від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16).
Крім того, ПрАТ «Кіровоградобленерго» вказує, що заборгованість виникла не з його вини, а внаслідок об`єктивних економічних обставин, зокрема невідповідності встановлених НКРЕКП тарифів на розподіл електроенергії фактичним витратам товариства, відсутності в структурі тарифів прибутку, а також зростання технологічних витрат через збільшення обсягів транзитних перетікань електроенергії. 
Такий фінансово-економічний стан, на думку апелянта, унеможливив своєчасне виконання зобов`язань і має бути врахований судом при визначенні розміру відповідальності.

3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «НЕК «Укренерго» заперечує проти доводів ПрАТ «Кіровоградобленерго» та просить залишити рішення господарського суду Кіровоградської області від 17.09.2025 у справі № 912/1938/25 без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Позивач зазначає, що вимоги апелянта зводяться до безпідставного зменшення 3 % річних із 232 177,60 грн до 10 000 грн, посилаючись на складний фінансовий стан та тарифні обмеження, встановлені НКРЕКП.
Позивач наголошує, що інфляційні втрати та 3 % річних, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями у розумінні ст. 233 ГК України, а мають компенсаційний характер і спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора у разі прострочення грошового зобов`язання. Тому вони не підлягають зменшенню судом. 
Відзив містить посилання на усталену практику Великої Палати Верховного Суду, зокрема постанову від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, де зазначено, що інфляційні втрати та 3 % річних є способом захисту майнового інтересу кредитора, а не санкцією.
Крім того, позивач вказує на неприпустимість застосування до спірних правовідносин положень Господарського кодексу України щодо зменшення господарських санкцій, оскільки грошові зобов`язання регулюються нормами Цивільного кодексу України, а отже положення ст. 233 ГК України не можуть бути підставою для зменшення нарахувань за ст. 625 ЦК України.
Також у відзиві зазначено, що відповідач не довів наявності обставин, які б свідчили про його неплатоспроможність чи об`єктивну неможливість виконання зобов`язань. Відсутні будь-які відкриті провадження у справі про банкрутство, відповідач продовжує господарську діяльність, здійснює платежі та користується правничою допомогою, що свідчить про його платоспроможність. 
Посилання на збитковість тарифів та дії НКРЕКП є недоведеними та не звільняють від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Позивач окремо аналізує правові позиції Великої Палати Верховного Суду, на які посилається апелянт, та доводить, що вони ухвалені у справах з інших правовідносин (кредитні, банкрутство, цивільні спори) і не містять висновків про можливість зменшення інфляційних втрат чи 3 % річних за ст. 625 ЦК України у подібних обставинах. Навпаки, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 наголошено, що 3 % річних є мінімально встановленим законом розміром відповідальності та не можуть бути зменшені судом, якщо інше прямо не передбачено договором або спеціальним законом.

4. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Суд першої інстанції встановив, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» є правонаступником Державного підприємства «НЕК «Укренерго» та діє як оператор системи передачі електричної енергії. 
Між ПрАТ НЕК «Укренерго» та відповідачем укладено Договір про надання послуг з передачі електричної енергії №?0532-02041-ПП від 01.01.2024 шляхом приєднання відповідача, що підтверджено заявою про приєднання від 25.10.2023 та повідомленням Позивача №?01/57621 від 31.10.2023 з датою акцепту 01.01.2024.
Договір є публічним і встановлює порядок надання послуги та обов`язки користувача щодо оплати за плановими та фактичними обсягами електричної енергії, з дотриманням строків та електронного документообігу, визначеного договором та сервісом ПрАТ «НЕК «Укренерго».
Судом встановлено, що відповідач допустив прострочення поетапної оплати планової вартості послуги, оплати фактичної вартості та коригування актів за період з 15.04.2025 по 15.06.2025. 
На виконання Договору Позивач у період з 10.03.2025 - 16.06.2025 склав та направив Відповідачу наступні первинні документи:
Планові платежі:
- рахунок - фактура від 14.03.2025 № ПР-0034314/0532-02041-ПП на суму 6 603 654,14 грн з ПДВ;
- рахунок - фактура від 25.03.2025 № ПР-0034821/0532-02041-ПП на суму 6 658 721,64 грн з ПДВ;
- рахунок - фактура від 04.04.2025 № ПР-0035326/0532-02041-ПП на суму 6 867 573,26 грн з ПДВ;
- рахунок - фактура від 15.04.2025 № ПР-0036380/0532-02041-ПП на суму 6 502 913,39 грн з ПДВ;
- рахунок - фактура від 24.04.2025 № ПР-0036886/0532-02041-ПП на суму 6 416 250,78 грн з ПДВ;
- рахунок - фактура від 05.05.2025 № ПР-0037397/0532-02041-ПП на суму 5 392 960,79 грн з ПДВ;
- рахунок - фактура від 14.05.2025 № ПР-0038458/0532-02041-ПП на суму 5 186 638,06 грн з ПДВ;
- рахунок - фактура від 25.05.2025 № ПР-0038975/0532-02041-ПП на суму 5 253 558,66 грн з ПДВ;
- рахунок - фактура від 05.06.2025 № ПР-0039494/0532-02041-ПП на суму 5 395 432,87 грн з ПДВ.
Після фактичного споживання послуги в актах надання послуги відображені обсяги переданої електричної енергії за місяць (фактичні платежі).
Фактичні платежі:
- акт надання послуги від 31.03.2025 № ПРА-0009243 на суму 20 446 223,12 грн з ПДВ;
- акт надання послуги від 30.04.2025 № ПРА-0009816 на суму 18 135 803,10 грн з ПДВ;
- акт надання послуги від 31.05.2025 № ПРА-0010410 на суму 15 780 478,10 грн з ПДВ.
Коригувальні платежі:
- акт коригування від 10.03.2025 № ПРА_К-0008645 до акта приймання-передачі Послуги від 31.01.2024 № ПРА-0001554 на суму 54 203,37 грн з ПДВ;
- акт коригування від 12.03.2025 № ПРА_К-0008753 до акта приймання-передачі Послуги від 29.02.2024 № ПРА-0002050 на суму 140 174,86 грн з ПДВ;
- акт коригування від 19.03.2025 № ПРА_К-0009040 до акта приймання-передачі Послуги від 30.06.2024 № ПРА-0004177 на суму 1 271,10 грн з ПДВ;
- акт коригування від 02.05.2025 № ПРА_К-0009559 до акта приймання-передачі Послуги від 30.09.2024 № ПРА-0005821 на суму 7 062,75 грн з ПДВ;
- акт коригування від 07.05.2025 № ПРА_К-0009626 до акта приймання-передачі Послуги від 28.02.2025 № ПРА-0008680 на суму 86 972,24 грн з ПДВ, а всього на загальну суму 54 464 118,66 грн.
На момент подачі позовної заяви відповідач не здійснив оплату зазначених платежів, що і стало підставою для звернення позивача до суду за стягненням заборгованості та захистом порушених прав.
Таким чином, суд першої інстанції встановив факт надання послуги ПрАТ «НЕК «Укренерго», наявність зобов`язання відповідача щодо оплати, прострочення платежів і наявність заборгованості у сумі 54 464 118,66 грн за послуги з передачі електричної енергії за договором №?0532-02041-ПП.

5. Оцінка апеляційним господарським судом аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом апеляційної незгоди відповідача з рішенням суду першої інстанції є стягнення з нього у повному обсязі 3% річних без їх зменшення, тоді як відповідач просив зменшити суму 3% річних до 10 000 грн, посилаючись на те, що прострочення виконання зобов`язання сталося не з його вини, а в наслідок збройної агресії росії проти України. 
Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру 3 % річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки їх розмір відповідає встановленій законом ставці, не є надмірним чи неспівмірним наслідкам порушення грошового зобов`язання та не свідчить про порушення принципів розумності, справедливості й пропорційності.
Суд зазначив, що 3 % річних мають компенсаційний характер і підлягають стягненню незалежно від вини боржника, а наведені відповідачем обставини (часткове погашення боргу, фінансові труднощі тощо) не є виключними підставами для зменшення передбаченої законом відповідальності.
Досліджуючи питання щодо правомірності висновків суду першої інстанції в частині розгляду заявленого Відповідачем клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення відсотків річних, колегія суддів дійшла такого висновку.
Право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат належить кредитору, і такі нарахування не залежать від поведінки боржника.
Суд встановив, що Позивач заявив до стягнення 232 177,60 грн – 3% річних і наполягав на їх повному стягненні з Відповідача. 
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК).
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.
Апеляційний суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, відповідно до якої суд за певних умов може зменшити розмір процентів річних з огляду на принципи розумності, справедливості та пропорційності.
Разом з тим, як роз`яснено Верховним Судом у подальшій практиці (зокрема у постанові від 31.05.2023 у справі № 914/2453/21), зменшення 3 % річних можливе лише за наявності виключних обставин та очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми.
Колегією суддів перевірено правильність нарахування Позивачем 3% річних, їх розмір визначений відповідно до ст. 625 ЦК України, не перевищує встановлену законом ставку та не є таким, що вочевидь порушує баланс інтересів сторін, яке відповідає вимогам законодавства.
З урахуванням установлених у справі обставин, сам по собі складний фінансовий стан Відповідача, не є виключними чи надзвичайними обставинами, які б свідчили про очевидну неспівмірність нарахованих 3 % річних або порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Оскільки розмір 3 % річних визначено відповідно до ст. 625 ЦК України та відповідає встановленій законом ставці, підстав для їх зменшення не вбачається, а тому стягнуті за рішенням місцевого господарського суду 3 % річних є правомірними та обґрунтованими.
Наведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не свідчать про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права та судової практики.
Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належним чином встановив наявність у відповідача прострочення виконання грошового зобов`язання за договором про надання послуг з передачі електричної енергії, правильно застосував приписи статей 611, 625 ЦК України, а також враховано правові висновки Верховного Суду щодо можливості та меж зменшення розміру штрафних санкцій і процентів річних.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору або були безумовною підставою для скасування рішення, колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

6. Висновки апеляційного господарського суду за результатами перегляду рішення суду.

Апеляційний господарський суд, здійснивши апеляційний перегляд справи у межах доводів апеляційної скарги відповідно до вимог ст. 269 ГПК України, дійшов висновку про відсутність порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області – таким, що підлягає залишенню без змін.

7. Розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта – ТОВ ПрАТ «Кіровоградобленерго».

Керуючись ст. ст. 129, 275– 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.09.2025 у справі № 912/1938/25 – залишити без змін.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на апелянта – Приватне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго».
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.03.2026.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

О.Г. Іванов