РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3132/25 
номер провадження 2/695/546/26

17 квітня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - Ватажок-Сташинської А.В.,
за участю: секретаря судового засідання - Біліченко С.В.,
представника позивача - Бушка І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулось АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі - позивач, АТ «ПУМБ») з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.02.2021 на підставі заяви № 2001807748201 від 05.02.2021 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб громадянці ОСОБА_2 в АТ «ПУМБ» відкрито рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_1 у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки. 11 січня 2025 року з поточного рахунку клієнта АТ «ПУМБ» ОСОБА_2 IBAN: НОМЕР_1 були здійснені чотири неналежні платіжні операції з переказу грошових коштів у сумі 20 000 грн 00 коп., 25 000 грн 00 коп., 25 000 грн 00 коп. та 19 000 грн 00 коп.: невідома особа здійснила злам sim-картки (шляхом її перевипуску) належного їй номеру телефону оператора мобільного зв`язку та несанкціоновано, від її імені авторизувалась/втрутилась в роботу автоматизованої банківської системи дистанційного обслуговування - мобільного застосунку «ПУМБ», та здійснила несанкціоновані транзакції коштів з рахунку клієнта без її відома та згоди. Згідно з отриманої АТ «ПУМБ» під час проведеної перевірки, у відповідності до вимог ст. 66 Закону України «Про платіжні послуги», Розділу VII Постанови Правління Національного банку України № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» та Закону України «Про банки та банківську діяльність», інформації з АТ «БАНК «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» та Українського бюро кредитних історій, встановлено особу неналежного отримувача (який також окремо є клієнтом АТ «ПУМБ»), яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 20 січня 2025 року Червоноградським (тапер Шептицьким) районним відділом поліції ГУНП у Львівській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025141150000052 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння невідомою особою грошовими коштами з банківського рахунку ОСОБА_2 в АТ «ПУМБ», яка сталася 11.01.2025. Крім того, АТ «ПУМБ» звернувся до вказаного правоохоронного органу із відповідною заявою № KHO-14.5.2/263 від 25.03.2025 про визнання АТ «ПУМБ» потерпілим та залучення представника у провадженні №12025141150000011. Після повідомлення АТ «ПУМБ» клієнтом ОСОБА_2 про здійснення 11.01.2025 з її рахунків неналежних платіжних операцій та проведеної Банком перевірки, 17.03.2025 грошові кошти повернуті на рахунок клієнта, що підтверджується платіжними інструкціями. Тому Банк вважає, що у нього виниклі правові підстави для звернення з позовом до одержувача грошових коштів, як безпідставно набутих. 17 червня 2025 року АТ «ПУМБ» листом-вимогою за вихідним № КНО-14.5.2/523, з метою досудового врегулювання спору, повідомив Відповідача ОСОБА_1 за адресою наявною у Банку місця реєстрації та місця проживання про неналежні платіжні операції, які були здійснені 11.01.2025 на його рахунок в АТ «ПУМБ» з рахунків клієнта ОСОБА_2 та його обов`язок, протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення, ініціювати платіжну/платіжні операції про повернення коштів. Згідно з рекомендованим повідомленням, зазначена вище вимога отримана Відповідачем 21.06.2025. Але і після чого та станом на дату звернення АТ «ПУМБ» до суду, безпідставно отримані Відповідачем ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 89 000 грн 00 коп., у добровільному порядку Банку не повернуто. Саме не повернення Відповідачем неналежних йому коштів - є підставою для звернення АТ «ПУМБ» до суду за захистом своїх майнових прав.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.07.2025 відкрито провадження у справі за даним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідач відзив на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження до суду не надав.
Ухвалою суду від 09.12.2025 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ».
Ухвалою суду від 16.02.2026 зобов`язано уповноважених осіб АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» (МФО 300647, ЄДРПОУ 21665382, адреса місця знаходження: вул. Борисоглібська 5-а, місто Київ, 04070) надати суду інформацію та завірені належним чином документи щодо рахунку за БПК № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), а саме:
1) ким, коли та яким чином відкрито рахунок в АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ»;
2) вказати спосіб ідентифікації особи при відкритті рахунку;
3) який ресурс використовувався при відкритті рахунку («ДІЯ», внутрішній платіжний ресурс / мобільний застосунок АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ»);
4) чи проводилась фото або відео фіксація при ідентифікації особи при відкритті рахунку;
5) матеріали фото фіксації (фотографії) або відео фіксації (відеоконференції) при проведенні ідентифікації особи, яка проводила відкриття рахунку;
5) який номер телефону використовувався під час ідентифікації особи при відкритті рахунку;
6) підписаний сторонами договір про надання банківських послуг з обслуговування вказаного рахунку, в тому числі Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, Умови і правила обслуговування в АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» при наданні банківських послуг; інших документів, наданих для відкриття рахунку; розширену банківську виписку по рахунку за весь період його обслуговування;
7) чи звертався ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , до АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» із заявою про відкриття рахунку на його ім`я без його відома та участі, у т.ч. рахунку за БПК № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ), якщо так, то надати копії матеріалів перевірки за його зверненням/зверненнями; чи повідомляв він звідки йому стало відомо про такі факти.
У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач у судові засідання з розгляду справи не прибув, про причини такої неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та завчасно, відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що стверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Вживаючи всіх залежних від суду заходів задля повідомлення відповідача, судом було повідомлено відповідача про розгляд справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.
Таким чином, суд виконав покладений на нього обов`язок інформувати учасників справи про її розгляд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.
Однак, з гарантій ст. 6 Конвенції випливає як право позивача на розгляд справи у розумний строк, так і право відповідача знати про судове провадження проти нього.
Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду.
Зважаючи на те, що судом вжито всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.
Будь-яких заяв по суті спору від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.
Відтак, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, суд висновує, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке.
З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі заяви №2001807748201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 05.02.2021 ОСОБА_2 відкрито рахунок у АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 із кредитним лімітом у сумі 10 000 грн 00 коп.
Згідно з випискою з особового рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 за період з 11.01.2025 по 11.07.2025, з рахунку № НОМЕР_1 були здійснені грошові перекази, а саме: у сумі 20 000 грн 00 коп., 25 000 грн 00 коп., 25 000 грн 00 коп. та 19 000 грн 00 коп. 11.01.2025.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження :12025141150000052, ОСОБА_2 20.01.2025 звернулась до Чевоноградського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області з заявою про те, що 11.01.2025 невідома особа, шляхом застосування ЕОМ, заволодівши доступом до сім-картки «Lifecell» НОМЕР_5 відкрила кредит у банку «ПУМБ» на суму 100 000 грн 00 коп., після чого з банківських карток НОМЕР_9, НОМЕР_10 переказала декількома платежами вказану вище суму, чим завдала ОСОБА_2 матеріальної шкоди на загальну суму 100 000 грн 00 коп.
Згідно з отриманою АТ «ПУМБ» під час проведеної перевірки, у відповідності до вимог ст. 66 Закону України «Про платіжні послуги», Розділу VII Постанови Правління Національного банку України № 164 від 29.07.2022 «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» та Закону України «Про банки та банківську діяльність», інформації з АТ «БАНК КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» та Українського бюро кредитних історій, встановлено особу неналежного отримувача (який також окремо є клієнтом АТ «ПУМБ»), яким є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_2 , засоби зв`язку: НОМЕР_6 .
Після повідомлення АТ «ПУМБ» клієнтом ОСОБА_2 про здійснення 11.01.2025 з її рахунку неналежних платіжних операцій та проведеної Банком перевірки, 10 березня 2025 року грошові кошти повернуті на рахунок клієнта, що підтверджується платіжними інструкціями №№ 27240_11, 27240_12 від 17.03.2025.
21 червня 2025 року АТ «ПУМБ» листом-вимогою за вихідним № KHO-14.5.2/523 від 17.06.2025, з метою досудового врегулювання спору, повідомив ОСОБА_1 за адресою місця реєстрації та проживання про неналежні платіжні операції, які були здійснені 11 січня 2025 року на його рахунок в АТ «БАНК «КЛІРИНГОВИЙ ДАМ» з рахунку клієнта АТ «ПУМБ» ОСОБА_2 та його обов`язок, протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення, ініціювати платіжну/платіжні операції про повернення коштів, що стверджується наданим позивачем рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.
Відповідно до наданої АТ «БАНК КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» на виконання ухвали суду від 16.02.2026 інформації за вх.№4039 від 05.03.2026:
на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) відкрито договір № N40.43.0000224471 від 06.01.2025 та рахунок № НОМЕР_7 , до якого випущено банківську платіжну картку № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 );
рахунок відкрито у мобільному застосунку bank.kd;
документи на встановлення ділових відносин отримано в електронному вигляді від Державного підприємства «ДІЯ». Перевірку виконано із установленим механізмом контролю з використанням відповідного програмного забезпечення;
фото- чи відеофіксація під час відкриття рахунку внутрішніми документами банку не передбачена, у зв?язку з чим фотоматеріали відсутні;
під час відкриття рахунку клієнт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зазначив у анкетних даних мобільний номер телефону НОМЕР_8 ;
клієнт не звертався до АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» із заявою про відкриття рахунку на його ім?я без його відома та участі.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями частини першої статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Згідно із статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Частиною першою та третьою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.
Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (стаття 1071 ЦК України).
Згідно з вимогами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Станом на дату звернення АТ «ПУМБ» до суду безпідставно отримані Відповідачем грошові кошти у сумі 89 000 грн 00 коп. у добровільному порядку Банку не повернуто.
Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Спірні правовідносини у даній справі також регулюються, зокрема, положеннями Закону України «Про платіжні послуги», який врегульовує загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.
Статтею 1 Закону України «Про платіжні послуги» визначено наступні поняття:
Платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього; отримувач особа, на рахунок якої зараховується сума платіжної операції або яка отримує суму платіжної операції в готівковій формі;
Неналежна платіжна - операція платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видач йому коштів у готівковій формі;
Неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі;
Неналежний платник - особа, з рахунку якої списано кошти без законних підстав.
Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 88 Закону України «Про платіжні послуги» неналежний отримувач протягом трьох робочих днів з дати надходження повідомлення надавача платіжних послуг платника про виконання помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції зобов`язаний ініціювати платіжну операцію на еквівалентну суму коштів, зараховану йому внаслідок помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції, на користь такого надавача платіжних послуг. У разі відмови отримувача (неналежного отримувача) повернути суму помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції на вимогу надавача платіжних послуг списання коштів з рахунку неналежного отримувача здійснюється у судовому порядку.
Відповідно до ч. 15 статті 86 Закону України «Про платіжні послуги», у разі ненадходження коштів від неналежного отримувача надавач платіжних послуг має право на їх відшкодування у судовому порядку.
Згідно з системним аналізом положень статей 1212-1215 ЦК України грошові кошти, на які був здійснений помилковий переказ внаслідок рахункової помилки та відсутності добровільності на операцію переказу, підлягають поверненню як безпідставно набуті грошові кошти (майно).
Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Як визначено у статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Тлумачення статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.
Зазначене узгоджується з правової позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.
Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі №922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2018 року в справі №212/3593/16-ц, від 20 березня 2019 року в справі №634/727/16-ц.
Поряд з тим у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №753/15556/15-ц міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.
Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.
Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Кондикція є позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно.
Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно з статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оскільки належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін також на сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у матеріалах справи, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп., сплачений ним при подачі позову, тому, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 354 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, код ЄДРПОУ 14282829) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» безпідставно набуті грошові кошти у сумі 89 000 (вісімдесят дев`ять тисяч) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів в порядку визначеному ст. 354-356 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська