Справа № 735/1442/25
Провадження № 1-кп/739/9/26 

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року         м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участі: 
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурорів – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
захисника – ОСОБА_6 ,
потерпілого – ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №12025270430000134 відносно: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Короп Коропського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше судимого:
- 04 лютого 2009 року вироком Коропського районного суду Чернігівської області за частиною першою статті 187 Кримінального кодексу України (далі – КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
- 13 лютого 2012 року вироком Коропського районного суду Чернігівської області за частиною третьою статті 185, частиною другою статті 307 КК України, із застосування статей 70, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
- 28 березня 2018 року вироком Коропського районного суду Чернігівської області за частиною першою статті 125, частиною третьою статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі статті 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробування на строк 2 роки;
- 15 лютого 2019 року вироком Сосницьким районного суду Чернігівської області за частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 121 КК України, із застосуванням статті 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років;
- 14 травня 2025 року вироком Коропського районного суду Чернігівської області за частиною другою статті 125 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки, покарання не відбуте, судимості не зняті та не погашені,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною другою статті 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 29 травня 2025 року, приблизно о 23 год. 00 хв., більш точного часу органом досудового розслідування встановити не виявилося можливим, перебуваючи в кімнаті житлового будинку, за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , де спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 розпивали спиртні напої, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, під час побутового конфлікту, що виник з ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, та бажаючи їх настання, діючи умисно, завдав одного удару ріжучою частиною ножа в область обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді різаної рани в ділянці лівої щоки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Також, 10 червня 2025 року, приблизно о 00 год. 03 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в кімнаті житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, під час побутового конфлікту, що виник з ОСОБА_7 , умисно наніс один удар кухонним ножем у верхню ліву частину спини ОСОБА_7 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудей, яке виражалось проникненням у ліву плевральну порожнину, ушкодженням лівої легені, розлитою підшкірною емфіземою зліва (накопиченням повітря у підшкірно-жировій клітковині) та лівобічним гемотораксом (накопиченням крові у лівій плевральній порожнині), що за ступенем тяжкості відноситься до ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і за цією ознакою кваліфікується як умисне тяжке тілесне ушкодження.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_5 заявив, що свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною другою статті 125 КК України визнаєта дав показання про те, що 29 травня 2025 року о 23 год. він вдарив ножем по обличчю ОСОБА_7 . Далі він викликав йому швидку, після чого той від написання заяви до поліції відмовився. Пізніше потерпілий вдруге написав на нього заяву, вважає, що потерпілого заставили її написати. У подальшому також було, що 10 червня 2025 року вони з потерпілим перебували в будинку ОСОБА_8 , де вживали спиртні напої. Потім «слово за слово» і між ними виникла сварка, під час якої він вдарив ножем ОСОБА_7 в спину, далі було викликано швидку, але потерпілий спершу їхати до лікарні відмовився. Вони лягли спати. Вранці потерпілий сказав, що погано себе почуває і йому знову було викликано швидку та доставлено до лікарні.
Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_7 дав показання про те, що наприкінці травня 2025 року у вечірній час він разом з ОСОБА_5 перебував у будинку ОСОБА_8 , де вони вживали спиртне. Під час його розпивання обвинувачений захотів виколоти йому око ножем, але він ухилився, внаслідок чого удар ножем прийшовся по його обличчю. У обвинуваченого є звичка іноді «хапатися» за ножа без жодних причин. З цього приводу було викликано поліції, але до лікарні він тоді не звертався і спершу заяви про заподіяння тілесних ушкоджень не писав. Далі, на початку червня 2025 року, більш точної дати не пригадує, у вечірній час вони з ОСОБА_5 знову перебували в будинку ОСОБА_8 , де також вживали спиртне. Спочатку все було нормально. Далі обвинувачений почав вимагати налити йому ще чарку горілки, але він відмовився наливати, а коли повернувся до обвинуваченого спиною, то останній вдарив в спину ножем, внаслідок чого було пошкоджено його легені. Після удару крові не було і болю він спершу не відчув, лише повернувшись побачив ніж в руках у обвинуваченого. У подальшому він відчув біль і його доставили до лікарні, де й врятували йому життя. Після того, на пропозицію поліцейських, він, без жодного примусу, добровільно написав заяву з приводу ушкодження обличчя, що мало місце наприкінці травня 2025 року.
Також судом у ході судового розгляду були досліджені наступні письмові докази:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 червня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомив, що в ніч з 09 на 10 червня 2025 року в АДРЕСА_3 ОСОБА_5 заподіяв йому тілесні ушкодження ножем у вигляді проникаючого поранення спини (а.с. 77);
- заява ОСОБА_7 від 13 червня 2025 року в якій він просить притягнути ОСОБА_5 до відповідальності за заподіяння тілесного ушкодження у вигляді різаної рани обличчя, що мало місце 29 травня 2025 року (а.с. 83);
- протокол огляду місця події від 10 червня 2025 року відповідно до якого було оглянуто житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено сліди бурого кольору на матраці та столі в ніж з дерев`яним руків`яч, зі слідами бурого кольору (а.с. 94-100);
- висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-25/38576-БД від 17 жовтня 2025 року, яким встановлено генетичні ознаки крові ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 140-154);
- висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-25/38580-БД від 23 жовтня 2025 року, відповідно до якого на вирізці з матрацу, вилученій в ході огляду місця події 10 червня 2025 року, виявлено сліди крові, що збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілого ОСОБА_7 і не збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_5 (а.с. 102-109);
- висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-25/38582-БД від 23 жовтня 2025 року, відповідно до якого на клинку ножа, вилученого в ході огляду місця події 10 червня 2025 року, виявлено сліди крові, що збігаються з генетичними ознаками зразків крові потерпілого ОСОБА_7 і не збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_5 (а.с. 114-122);
- висновок судово-медичної експертизи №78 від 28 липня 2025 року, відповідно до якого згідно наданої на дослідження медичної документації у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудей, яке виражалося проникненням у ліву плевральну порожнину, ушкодженням лівої легені, розлитою підшкірною емфіземою зліва (накопиченням крові у плевральній порожнині), в його утворенні могла мати місце одноразова дія гостро діючого колючо-ріжучого предмета і не виключається можливість виникнення даних тілесних ушкоджень за умов та в час, викладених у постанові про призначення експертизи, а саме 10 червня 2025 року о 00 год. 03 хв. За ступенем тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і за цією ознакою кваліфікуються як тілесне ушкодження тяжкого ступеня тяжкості. Особливості характеру та локалізації встановленого тілесного ушкодження можуть дозволяти вважати, що потерпілий на момент його заподіяння був обернений задньою поверхнею тіла до травмуючого предмета (а.с. 125-127);
- висновок судово-медичної експертизи №44 від 17 червня 2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 мають місце тілесні ушкодження у вигляді різаної рани в ділянці лівої щоки, що могли утворитися від однократної дії предмету, який має ріжучу поверхню, у тому числі 29 травня 2025 року та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я (а.с. 129-131);
- висновок судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-25/38561-БД від 23 жовтня 2025 року, відповідно до якого на досліджених експертом штанах, футболці та кофті слідів, схожих на кров не виявлено (а.с. 132-136);
- висновок судово-медичної токсикологічної експертизи №1827 від 11 липня 2025 року, відповідно до якого в крові, відібраній у ОСОБА_5 , виявлено етанол у концентрації 0,9 г/л (а.с. 138-139);
- протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 10 червня 2025 року, відповідно до якого даний свідок розповів та продемонстрував, як в ніч з 09 на 10 червня 2025 року він перебував вдома разом ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 і ще одним невідомим йому чоловіком та грали в карти. Згодом ОСОБА_10 пішов, а вони продовжили грати в карти. Через деякий час ОСОБА_5 сказав ОСОБА_7 , що той ніби то забрав гроші, у відповідь ОСОБА_7 сказав ОСОБА_5 , що він ніхто і щоб останній пішов геть. Тоді ОСОБА_5 взяв зі стола ніж, підійшов до ліжка, де знаходився ОСОБА_7 та вдарив останнього ножем в район лівої задньої сторони спини. Після того ОСОБА_5 зателефонував до поліції і повідомив про поранення ОСОБА_7 . Згодом прибули поліцейські та лікарі, але ОСОБА_7 від медичної допомоги та ліг спати. Наступного ранку він підійшов до ОСОБА_7 , який був «холодним», тоді ОСОБА_5 викликав поліцію та швидку і ОСОБА_7 забрали до лікарні. Після того в будинку ОСОБА_5 сказав йому, ОСОБА_8 , що «він нічого не бачив і не знає» і щоб він нікому нічого про те, що сталося не розповідав (а.с.165-168).
Надаючи оцінку дослідженим у ході судового розгляду доказам суд вважає їх належними та допустимими, оскільки всі вони мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку, встановленому КПК України. 
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, які є належними та допустимими з точки зору їх достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття рішення суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною другою статті 125 КК України визнає повністю. Потерпілий у судовому засіданні дав показання в який вказав, що саме обвинувачений 29 травня 2025 року завдав йому удару ножем в область обличчя, заподіявши різну рану в ділянці лівої щоки, а також 10 червня 2025 року завдав удару ножем в область спини, заподіявши колото-різану рану з ушкодження легенів. Свідок ОСОБА_8 , який у подальшому помер, був очевидцем подій, що сталися в його будинку по АДРЕСА_3 10 червня 2025 року і під час проведеного за його участі слідчого експерименту прямо вказав, що саме ОСОБА_5 завдав удару ножем в область спини потерпілого ОСОБА_7 . 
Висновком судово-медичної експертизи №44 встановлено наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді різаної рани в ділянці лівої щоки, що могли утворитися від однократної дії предмету, який має ріжучу поверхню, у тому числі 29 травня 2025 року та відноситься до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. 
Висновком судово-медичної експертизи №78 у ОСОБА_7 виявлено тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудей, яке виражалося проникненням у ліву плевральну порожнину, ушкодженням лівої легені, розлитою підшкірною емфіземою зліва (накопиченням крові у плевральній порожнині), що могли утворитися внаслідок гостро діючого колючо-ріжучого предмета 10 червня 2025 року о 00 год. 03 хв., відносяться до ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння і є тілесним ушкодженням тяжкого ступеня тяжкості, на час їх заподіяння потерпілий був обернений задньою поверхнею тіла до травмуючого предмета. 
В ході проведених судових молекулярно-генетичних експертиз на ліжку та ножі, вилученому з будинку ОСОБА_8 виявлено сліди крові потерпілого ОСОБА_7 .
Все викладене вище у сукупності беззаперечно свідчить, що саме обвинувачений, умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_7 29 травня 2025 року ножем легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я у вигляді різаної рани в ділянці лівої щоки, а також 10 червня 2025 року заподіяв потерпілому ОСОБА_7 ножем тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудей, яке виражалося проникненням у ліву плевральну порожнину, ушкодженням лівої легені, розлитою підшкірною емфіземою зліва (накопиченням крові у плевральній порожнині), яке є тяжким тілесним ушкодженням, небезпечним в момент заподіяння.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені частиною першою статті 121, частиною другою статті 125 КК України і його дії правильно кваліфіковані як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_5 за вчинений злочин, передбачений частиною першою статті 121 КК України суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема й за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, є особою похилого віку, також суд враховує стан його здоров`я. Крім того, суд враховує відсутність передбачених статтею 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів, який ставиться в провину обвинуваченому згідно обвинувального акту, що відповідно до статті 67 КК України є обставинами які обтяжують покарання. 
Доводи захисника про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини як щире каяття суд вважає безпідставними, оскільки обвинувачений в ході судового розгляду щиро каяття не проявляв, зокрема не висловлював осуду своєї поведінки, не шкодував з приводу вчиненого та не проявляв готовності відшкодувати заподіяну шкоду і нести покарання.
Крім того, суд враховує досудову доповідь органу пробації, підготовлену відносно обвинуваченого, згідно якої відносно останнього існує дуже високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та дуже високий рівень ризику небезпеки для суспільства, у зв`язку з чим його виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення злочину передбаченого частиною першою статті 121 КК України необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до верхньої межі санкції частини першої статті 121 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання, яке має бути призначене ОСОБА_5 за вчинений кримінальний проступок, передбачений частиною другою статті 125 КК України суд, відповідно до статті 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема й за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, є особою похилого віку, також суд враховує стан його здоров`я. Крім того, суд враховує відсутність передбачених статтею 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів, який ставиться в провину обвинуваченому згідно обвинувального акту, що відповідно до статті 67 КК України є обставинами які обтяжують покарання. 
Доводи захисника про наявність такої пом`якшуючої покарання обставини як щире каяття суд вважає безпідставними, оскільки обвинувачений в ході судового розгляду щиро каяття не проявляв, зокрема не висловлював осуду своєї поведінки, не шкодував з приводу вчиненого та не проявляв готовності відшкодувати заподіяну шкоду і нести покарання.
Крім того, суд враховує досудову доповідь органу пробації, підготовлену відносно обвинуваченого, згідно якої відносно останнього існує дуже високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та дуже високий рівень ризику небезпеки для суспільства, у зв`язку з чим його виправлення без обмеження або позбавлення волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
За таких обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, необхідно призначити покарання у виді обмеження волі на строк, в межах санкції частини другої статті 125 КК України оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань, приєднавши до покарання у виді позбавлення волі, призначеного за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, частково покарання у виді обмеження волі, призначене за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України, перевівши його за правилами статті 72 КК України у покарання у виді позбавлення волі.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 після ухвалення 14 травня 2025 року Коропським районним судом Чернігівської області вироку, яким його було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 125 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк два роки, вчинив нові кримінальні правопорушення до повного відбуття призначеного покарання, суд вважає за необхідне до покарання за новим вироком, на підставі статті 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання у виді пробаційного нагляду за попереднім вироком. 
Призначаючи остаточне покарання, відповідно до правил статті 72 КК України, суд вважає за необхідне перевести невідбуту частину призначеного за вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2025 року менш суворого виду покарання – пробаційного нагляду, у більш суворий вид покарання – позбавлення волі, виходячи зі співвідношення цих видів покарань, передбачених частиною першою статті 72 КК України: одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду, та призначити обвинуваченому ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Строк відбування ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі слід обраховувати з моменту його затримання, з 10 червня 2025 року, зарахувавши відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України у строк відбування ОСОБА_5 вказаного покарання період його попереднього ув`язнення з 10 червня 2025 року по день набрання даним вироком законної сили виходячи з такого співвідношення – одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
З метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін.
На підставі статті 124 КПК України процесуальні витрати, здійснені в ході досудового розслідування на залучення експертів для проведення судових експертиз у розмірі 130 000 грн. 00 коп. (15 966 грн. 96 коп. + 16 368 грн. 08 коп. + 23 917 грн. 98 коп. + 9 826 грн. 26 коп. +14 721 грн. 50 коп. + 9 826 грн. 26 коп. + 4 687 грн. 38 коп. + 7 409 грн. 47 коп. + 9 188 грн. 02 коп. + 18 067 грн. 10 коп.) суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого в дохід держави.
На підставі частини четвертої статті 174 КПК України після набрання вироком законної сили необхідно скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді від 12 та 13 червня 2025 року на виріз із матрацу ліжка, ніж, штани чоловічі, футболку чорно-зеленого кольору та кофту спортивну Reebok.
Відповідно до частини дев`ятої статті 100 КПК України після набрання вироком законної сили речові докази: медичну картку стаціонарного хворого №1764 на ім`я ОСОБА_7 повернути до КНП «Коропська центральна лікарня»; одяг ОСОБА_9 повернути його власнику; штани чоловічі, футболку чорно-зеленого кольору та кофту спортивну Reebok повернути їх власнику ОСОБА_5 ;одяг ОСОБА_8 повернути його спадкоємцям; змиви з рук ОСОБА_5 , зразки крові ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , зрізи нігтьових пластин ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , виріз із матрацу ліжка та ніж – знищити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 174, 368, 370, 373, 374, 392, 393, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 121, частиною другою статті 125 КК України та призначити йому покарання:
- за частиною першою статті 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 8 місяців;
- за частиною другою статті 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі частини першої статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, перевівши покарання у виді обмеження волі в покарання у виді позбавлення волі за правилами частини першої статті 72 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
На підставі статті 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_5 за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Коропського районного суду Чернігівської області від 14 травня 2025 року у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки, яке відповідно до статті 72 КК України перевести у покарання у виді позбавлення волі, та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.
Строк відбування ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту його затримання, з 10 червня 2025 року, зарахувавши відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України у строк відбування ОСОБА_5 вказаного покарання період його попереднього ув`язнення з 10 червня 2025 року по день набрання даним вироком законної сили виходячи з такого співвідношення – одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 копійок.
Арешт, накладений на виріз із матрацу ліжка, ніж, штани чоловічі, футболку чорно-зеленого кольору та кофту спортивну Reebok– скасувати.
Речові докази: 
- медичну картку стаціонарного хворого №1764 на ім`я ОСОБА_7 повернути до КНП «Коропська центральна лікарня»; 
- одяг ОСОБА_9 повернути його власнику; 
- штани чоловічі, футболку чорно-зеленого кольору та кофту спортивну Reebok повернути їх власнику ОСОБА_5 ;
- одяг ОСОБА_8 повернути його спадкоємцям; 
- змиви з рук ОСОБА_5 , зразки крові ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , зрізи нігтьових пластин ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , виріз із матрацу ліжка та ніж – знищити.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя   ОСОБА_1