Дата документу 05.02.2026
Справа № 501/3956/25
2/501/2018/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2026 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,
за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за
позовом представника ОСОБА_1 – адвоката Дубінчук Ж.М.
до
відповідача:  ОСОБА_2 
предмет та підстави позову: про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти,
сторони в судове засідання не з`явились
ухвалив рішення та
В С Т А Н О В И В:
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Представник ОСОБА_1 – адвокат Дубінчук Ж.М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти, про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на користь позивача:
- неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 41668,20 грн;
- додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 66573,00 грн.;
- всі витрати по справі, підтверджені квитанціями та іншими платіжними документами.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 вересня 2012 року по справі № 1511/3471/2012, яке в подальшому змінено рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
06 лютого 2013 року на підставі додаткового рішення Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 1511/3468/2012 у зв`язку з розірванням шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
Рішенням (заочним) Київського районного суду Одеської області від 01 липня 2013 року по справі № 520/3401/13-ц відповідача позбавлено батьківських прав відповідно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Пізніше в 2013 році прізвище дитини змінено на « ОСОБА_5 ».
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12 жовтня 2012 року по справі № 501/47/20 з відповідача стягнуто на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти за період з липня 2012 року по червень 2019 року у розмірі 554275,00 гривень.
Але відповідач продовжує не виконувати свої обов`язки по утриманню дитини, та на сьогодні у нього накопилась заборгованість у розмірі 41668,20 грн. (з січня 2022 року до квітня 2025 року).
Щодо вимоги про сплату додаткових витрат на утримання дитини, позивач посилається на те, що наприкінці 2024 року лікарями надано рекомендації для прийняття негайного рішення для поліпшення здоров`я неповнолітньої дитини сторін. 
У 2025 році позивачка понесла витрати, пов`язані з лікуванням дитини, а саме встановлення брекетів, які вкрай були необхідні для покращення загального самопочуття та здоров`я дитини. Брекети є ефективним засобом для вирівнювання зубів та корекції прикусу. Вони не лише покращують естетичний вигляд, а й сприяють загальному здоров`ю ротової порожнини та загального стану здоров`я людини, такі як робота ЖКТ, неурологічної системи людини тощо.
Лікування при такому діагнозі потребує значних коштів, які позивач не має можливості заробити оскільки виховує свою дитину самостійно, тим більше батько відповідач у справі бере повільну участь у вихованні дитини та взагалі не сплачує аліменти на утримання дитини.
Так, з метою поліпшення життя дитини, профілактики можливих тяжких захворювань у дитини, позивач вимушена за власний рахунок встановити брекети на зуби.
Вартість вказаної медичної процедуру коштувала 2902,11 євро.
Оплата проводилась в євро у зв`язку з тим, що позивачка разом з дитиною з березня 2022 року (з початку війни Росії проти України) постійно проживає в Німеччині, як особи, які отримали прихисток.
На день звернення до суду (08 вересня 2025 року) курс євро до гривні складає – 1 євро – 48,1634 гривні. 
В зв`язку з цим позивач звернулась до суду з даним позовом.
Відповідач відзиву на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (ст.128 Цивільного - процесуального кодексу України), відзиву на позов не надав, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281ЦПК України.
Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із проведенням судового розгляду без виклику сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 28 вересня 2012 року по справі № 1511/3471/2012, яке в подальшому змінено рішенням апеляційного суду Одеської області від 27 листопада 2012 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 500,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
06 лютого 2013 року на підставі додаткового рішення Іллічівського міського суду Одеської області по справі № 1511/3468/2012 у зв`язку з розірванням шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ».
Рішенням (заочним) Київського районного суду Одеської області від 01 липня 2013 року по справі № 520/3401/13-ц відповідача позбавлено батьківських прав відповідно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Пізніше в 2013 році прізвище дитини змінено на « ОСОБА_5 ».
Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12 жовтня 2012 року по справі № 501/47/20 з відповідача стягнуто на користь позивача неустойка (пеня) за несвоєчасно сплачені аліменти за період з липня 2012 року по червень 2019 року 554275,00 гривень.
Але відповідач продовжує не виконувати свої обов`язки по утриманню дитини, та у нього накопилась заборгованість у розмірі 41668,20 грн. (з січня 2022 року до квітня 2025 року), що підтверджується розрахунком заборгованості відділу ДВС (а.с.24-25).
У 2025 році позивачка понесла витрати, пов`язані з лікуванням дитини, а саме встановлення брекетів для дитини, вартість вказаної медичної процедури коштувала 2902,11 євро (а.с.27-36).
На день звернення до суду (08 вересня 2025 року) курс євро до гривні складає – 1 євро – 48,1634 гривні (а.с.37).
V. Оцінка Суду.
Щодо вимог про стягнення стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти, суд керується наступним.
Згідно зі ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
За змістом ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 ЦК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення.
При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.
Суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок неустойки.
Позивачем в позові надано розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів, який здійснений з урахуванням даних розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем.
Розмір пені позивачем обчислено, виходячи із суми несплачених відповідачем аліментів за кожен місяць окремо з моменту порушення відповідачем свого обов`язку щодо їх сплати за період з січня 2022 року до квітня 2025 року.
Дослідивши наведений розрахунок, суд вважає, що обчислений позивачем розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів відповідно до формули, наведеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та визначений розмір пені у сумі 41668,20 грн., є правильним.
Враховуючи, що ч.1 ст.196 СК України встановлено граничний розмір пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів у заявленому позивачем розмірі.
За таких обставин, позовні вимоги позову в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню.
Щодо стягнення додаткових витрат суд керується наступним.
Згідно із ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Верховний Суд у постанові від 14.01.2019 у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.
Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини, пов`язані із лікуванням дитини, а саме встановлення брекетів, вартість вказаної медичної процедури коштувала 2902,11 євро (а.с.27-36).
На день звернення до суду (08 вересня 2025 року) курс євро до гривні складає – 1 євро – 48,1634 гривні (а.с.37).
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі 1211,20 грн.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:
Позов представника ОСОБА_1 – адвоката Дубінчук Ж.М. до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти, про стягнення додаткових витрат на утримання дитини – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 неустойку (пеню) за несвоєчасно сплачені аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 41668,20 грн., додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 66573,0 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним-процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним-процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Чорноморського міського суду
Одеської області      М.І.Петрюченко