ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/57/26
провадження № 2/753/2506/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Гайової С.Г., представника позивача - адвоката Білецького А.Л., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, 

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року адвокат Білецький Анатолій Леонідович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у розмірі 50 000 Євро.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 травня 2023 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, за яким позивач надав відповідачу кошти у сумі 50 000 Євро, які відповідач зобов`язувався повернути у строк до 22 березня 2024 року, однак своє зобов`язання не виконав. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 січня 2026 року справу передано на розгляд судді Якусику О.В.
15 січня 2026 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 січня 2026 року відкрито провадження у справі № 753/57/26 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18 лютого 2026 року. 
18 лютого 2026 року відкладено розгляд справи на 04 березня 2026 року.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 березня 2026 року підготовче провадження у справі № 753/57/26 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 09 квітня 2026 року.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення процесуальних документів та повісток про виклик за його зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
27 травня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про надання безпроцентної позики № 27052023/978, за умовами якого позивач (позикодавець) передає у власність відповідачу (позичальнику) грошові кошти на безпроцентній основі, а останній зобов`язується використати за цільовим призначенням та повернути отриману суму позики в порядку та на умовах, визначених цим договором.
Розмір позики складає 50 000 Євро (пункт 2 договору).
Згідно з пунктом 5 договору позика надається на строк до 26 липня 2023 року. 
Додатковими угодами № 1 від 26 липня 2023 року, №2 від 24 вересня 2023 року, № 3 від 23 листопада 2023 року, № 4 від 22 січня 2024 року сторони продовжували строк користування позикою та встановили його до 22 березня 2024 року. 
Факт отримання відповідачем коштів підтверджується розпискою від 27 травня 2023 року.
У судовому засіданні судом було оглянуто оригінал договору про надання безпроцентної позики № 27052023/978 від 27 травня 2023 року, зазначеної розписки, додаткових угод до договору та встановлено відповідність наявних в матеріалах справи копій цих документів їх оригіналам.
Як пояснив позивач, у встановлений договором строк відповідач суму боргу не повернув, що і зумовило звернення позивача із цим позовом до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідач зобов`язання належним чином не виконав і станом на день розгляду справи суму позики не повернув.
Як виснував Верховний Суд у своїй постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 301/2052/18, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України. При цьому, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України).
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечать чинному законодавству.
Аналогічні висновки викладені також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц та від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц.
Велика Палата Верховного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761 /12665/14-ц висловила правову позицію, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.
Доказів сплати суми боргу відповідачем суду не надано. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання у встановлений сторонами строк не виконав, борг за розпискою не повернув та доказів на спростування доводів позовних вимог не надав.
Відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 15140,00 грн.
Керуючись статтями 2,12, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором про надання безпроцентної позики № 27052023/978 від 27 травня 2023 року у сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) Євро та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 15140 (п`ятнадцять тисячі сто сорок) гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 20 квітня 2026 року.

Суддя         Олександр ЯКУСИК