ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.04.2026 Справа № 921/477/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючий – суддя О.В. Зварич
судді Н.М. Кравчук
І.Ю. Панова,
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільхлібпром" б/н від 30.11.2025 року (вх. № 01-05/3514/25 від 01.12.2025 року)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2025 року (суддя Я.Я.Боровець; повне рішення складено 12.11.2025 року)
у справі № 921/477/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона Девелопмент" (надалі ТзОВ "Охорона Девелопмент")
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільхлібпром" (надалі ТзОВ "Тернопільхлібпром")
про стягнення заборгованості в сумі 257560,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
05.08.2025 року ТзОВ "Охорона Девелопмент" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ТзОВ "Тернопільхлібпром" про стягнення заборгованості в сумі 257560,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані порушення відповідачем умов договору про надання охоронних послуг №1 від 01.06.2024 року в частині здійснення несвоєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг з охорони майна відповідача.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2025 року у справі №921/477/25 задоволено позов. Стягнуто з ТзОВ "Тернопільхлібпром" на користь ТзОВ "Охорона Девелопмент" 238360,00 грн основного боргу, 19200,00 грн 10% штрафу та 3863,40 грн судового збору.
В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 01.06.2024 року між ТзОВ "Охорона Девелопмент" (як Охороною) та ТзОВ "Тернопільхлібпром" (як Замовником) укладено Договір про надання охоронних послуг №1, відповідно до умов якого Замовник передає, а Охорона приймає під охорону об"єкт – офісні приміщення, цехи по виробництву продукції, матеріальні цінності та інше майно, що знаходиться за адресою 46027, м.Тернопіль, вул. С.Будного, 3. На виконання умов договору позивачем надано, а відповідачем отримано послуги на суму 226360,00 грн, що підтверджується Актами надання послуг №2 від 31.01.2025 року, №6 від 28.02.2025 року, №10 від 31.03.2025 року, №14 від 30.04.2025 року та Актом звірки взаємних розрахунків за період січень-квітень місяці 2025 року, які підписані повноважними представниками сторін без зауважень та претензій. Також у період з 01.05.2025 року по 30.06.2025 року факт надання позивачем та отримання послуг відповідачем підтверджується Актами надання послуг №18 від 31.05.2025 року на суму 96000,00 грн та №21 від 30.06.2025 року на суму 96000,00 грн.
Відповідач свої договірні зобов`язання щодо оплати за отримані послуги виконав частково у розмірі 180000,00 грн, що підтверджується доданими до позовної заяви платіжними інструкціями, основний борг відповідача перед позивачем станом на дату ухвалення рішення становить 238360,00 грн.
В оскаржуваному рішенні суд зазначив, що факт підписання відповідачем вищевказаних актів без будь-яких зауважень дозволяє дійти до висновку, що надані позивачем послуги на вказану суму є прийнятими відповідачем. З урахуванням вказаного суд першої інстанції виснував, що у відповідача виник обов`язок щодо оплати наданих послуг.
В оскаржуваному рішенні суд констатував, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в розмірі 238360,00 грн, який неоплачений станом на день розгляду спору, підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та неспростовані відповідачем.
Суд першої інстанції також вказав, що умовами договору, зокрема п.7.2., сторони домовилися, що в разі прострочення розрахунку після 05 числа Замовник зобов`язаний сплатити 10 % від загальної вартості послуг за 1 день.
Суд, дослідивши п.7.2. Договору та розрахунок здійснений позивачем на підставі зазначеного пункту, дійшов висновку, що позивачем нараховано штраф у розмірі 10%.
З урахуванням вказаного суд першої інстанції зазначив, що сторонами погоджено розмір, підстави та строк нарахування штрафу за прострочення виконання грошових зобов`язань.
Судом перевірено розрахунок штрафу та виснувано, що такі вірно обраховані, а тому місцевий господарський суд вказав, що позовні вимоги щодо стягнення 10 % штрафу у розмірі 19200,00 грн є такими, що підлягають до задоволення, як правомірно заявлені.
Враховуючи вищенаведене суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2025 року у справі №921/477/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові. Зазначає, що з наданих позивачем документів не вбачаються обставини надання позивачем охоронних послуг відповідачу саме за адресою: м.Тернопіль, вул. С. Будного, буд.3. В апеляційній скарзі відповідач заявляє, що судом першої інстанції у справі №921/477/25 не встановлено, чи підтверджуються відповідні обставини та факти належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб, а також надано перевагу одним доказам поряд з іншими.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, оскаржуване рішення – без змін. Вказує, що додатком № 1 до договору про надання охоронних послуг від 01.06.2024 року визначена дислокація об`єкта, що передається та охороняється приватною службою охорони ТзОВ «ОХОРОНА ДЕВЕЛОПМЕНТ», а саме три поста, кожний з яких розташований за адресою: 46027, м.Тернопіль, вул. С. Будного, 3.
Апеляційне провадження у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2025 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі №921/477/25 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: Н.М. Кравчук, І.Ю. Панову.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 року відкрито апеляційне провадження у справі №921/477/25 та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2025 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З`ясовуючи обставини стосовно ознайомлення учасників справи з порядком розгляду вказаної справи, суд встановив таке.
Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 року про розгляд справи №921/477/25 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 12.01.2026 року доставлено до електронних кабінетів учасників справи в підсистемі ЄСІКС "Електронний суд", що підтверджується довідками відповідального працівника суду.
Отже, суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про порядок розгляду справи №921/477/25.
На час ухвалення постанови від учасників справи не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільхлібпром" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2025 року у справі №921/477/25.
У поданій через систему «Електронний суд» заяві від 23.02.2026 року представник позивача зазначив про те, що станом на дату звернення із заявою справа не розглянута, що порушує право позивача на своєчасне та справедливе судочинство та просив прискорити її розгляд. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.
Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи вищевикладене, суд визнав необхідним ухвалити постанову у цій справі в межах розумного строку.

Обставини справи
Як видно із наявних у справі копій документів, 01.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Охорона Девелопмент" (Охорона) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільхлібпром" (Замовник) укладено Договір про надання охоронних послуг №1.
Відповідно до пункту 1.1 договору Замовник передає, а Охорона приймає під охорону об"єкт: офісні приміщення, цехи по виробництву продукції, матеріальні цінності та інше майно, що знаходиться за адресою 46027, м.Тернопіль, вул. С.Будного, 3. Вид охорони визначається як інспекторсько-сторожова служба охорони.
Згідно з пунктом 1.2 договору охорона здійснюється 3 (трьома) цілодобовими постами.
У відповідності до пункту 1.3 договору щомісячна вартість послуг по даному договору становить 96000,00 грн з урахуванням ПДВ, вартість одного поста становить 32000,00 грн з урахуванням ПДВ.
За приписами пункту 1.4 договору при прийнятті товарно-матеріальних цінностей Замовника під охорону, Охорона бере на себе зобов`язання чітко дотримуватись інструкції по охороні об`єкта, внутрішніх наказів підприємства та чинного законодавства України.
Відповідно до пункту 1.5 договору охорона об`єкта здійснюється у дні та години, вказані у дислокації (Додаток №1), що є невід`ємною частиною даного договору, та згідно регламенту несення служби. Система охорони об`єкта та дислокації постів визначається Охороною та узгоджується із Замовником.
Згідно із пунктом 3.1 договору Охорона зобов`язується прийняти об`єкт під охорону згідно з інструкцією по охороні об`єкта, внутрішніми наказами підприємства та нормами діючого законодавства України.
Відповідно до пункту 7.1 договору за надані послуги Замовник сплачує Охороні щомісячно суму оплати договору, обумовлену сторонами, а саме в пункті 1.3 даного договору.
За змістом пункту 7.2 договору оплата послуг Охорони здійснюється щомісячно до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, за безготівковим розрахунком або продукцією по договірній ціні, але не вище ринкової ціни, на підставі договору. В разі прострочення розрахунку після 05 (п`ятого) числа Замовник зобов`язаний сплатити 10 % від загальної вартості послуг за 1 місяць.
Згідно із пунктом 7.3 договору послуга, передбачена цим договором, вважається наданою якісно і в повному обсязі, якщо протягом місяця, у якому вона надавалась, від Замовника не надходило письмових претензій.
У відповідності до пункту 7.4 договору акт про надання охоронних послуг підписується Замовником в останній день місяця.
Згідно пункту 9.1 даний договір набирає чинності з моменту підписання акта прийому-передачі та діє до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до пункту 9.3 договору якщо у сторін немає претензій одна до одної по закінченню терміну договору (письмового повідомлення про припинення дії договору), тоді договір автоматично пролонгується на новий період (календарний рік).
Також між сторонами складено та підписано Додаток №1 до договору «Дислокація об`єкта, що передається та охороняється приватною службою охорони ТзОВ «Охорона Девелопмент», в якому зазначено (1) найменування об`єкта: ТзОВ "Тернопільхлібпром"; (2) адреса об`єкта: 46027, м. Тернопіль, вул. С. Будного, 3; (3) найменування поста: КПП (1-ий пост), КТП (2-ий пост) та СГП (3-ий пост).
Крім того 01.06.2024 року між сторонами складено та підписано Додаток №2 до договору «Акт прийому-передачі об`єкта під охорону до Договору про надання охоронних послуг №1», відповідно до якого Замовник передав, а Охорона прийняв під охорону товарно-матеріальні цінності (ТМЦ), що є власністю Замовника. Охорона ТМЦ здійснюється цілодобовими постами згідно Додатка №1 до договору.
Договір, Додатки №1 та №2 підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.
За доводами позивача станом на 30.04.2025 року відповідач заборгував йому кошти в сумі 226360,00 грн, що підтверджено актом звірки взаємних розрахунків за період січень-квітень 2025 року.
Позивачем додано до позову копію Акта звірки взаємних розрахунків за період січень-квітень 2025 року, підписану обома сторонами, де в розділі «Обороти за період» зазначено 384000,00 грн, а в розділі «Сальдо кінцеве» зазначено 226360,00 грн.
На виконання своїх договірних зобов`язань, позивач надав, а відповідач отримав послуги за період з січня по квітень 2025 року на суму 384000,00 грн, що підтверджується Актами надання послуг №2 від 31.01.2025 року, №6 від 28.02.2025 року, №10 від 31.03.2025 року, №14 від 30.04.2025 року, копії яких містяться в матеріалах справи.
Вказані акти підписані обома сторонами.
Також за період з травня по червень 2025 року позивач надав, а відповідач отримав послуги на суму 192000,00 грн, що підтверджується Актами надання послуг № 18 від 31.05.2025 року №21 від 30.06.2025 року, копії яких містяться в матеріалах справи.
В долученому до матеріалів справи акті №21 від 30.06.2025 року відсутній підпис з боку відповідача.
Відповідно до податкового законодавства позивачем сформовано податкові накладні.
Відповідач оплатив за надані позивачем послуги в розмірі 180000,00 грн, що підтверджується наявними у справі копіями платіжних інструкцій №11577 від 09.05.2025 року, №255 від 11.05.2025 року, №11600 від 15.05.2025 року, №277 від 20.05.2025 року, №6592 від 26.05.2025 року, №11661 від 27.05.2025 року, №6608 від 30.05.2025 року, №11691 від 03.06.2025 року, №322 від 04.06.2025 року, №330 від 07.06.2025 року, №11723 від 10.06.2025 року, №11754 від 18.06.2025 року, №6632 від 24.06.2025 року, №400 від 27.06.2025 року, №11855 від 11.07.2025 року та №11865 від 15.07.2025 року.
Позивачем, у зв`язку з порушенням строків оплати, нараховано відповідачу 10% штрафу у розмірі 19200,00 грн на підставі пункту 7.2 договору.
Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за укладеним договором стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення заборгованості в сумі 257560,00 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно із частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У цій справі суд встановив, що 01.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Охорона Девелопмент" (Охорона) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільхлібпром" (Замовник) укладено Договір про надання охоронних послуг №1, який став підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з пунктом 9.1 даний договір набирає чинності з моменту підписання акта прийому-передачі та діє до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до пункту 9.3 договору якщо у сторін немає претензій одна до одної по закінченню терміну договору (письмового повідомлення про припинення дії договору), тоді договір автоматично пролонгується на новий період (календарний рік).
Матеріали справи не містять доказів про звернення сторін про припинення вказаного договору, відтак вказаний договір був чинним станом на момент виникнення спірних правовідносин.
Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За змістом статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Отже, викладені у договорі зобов`язання є обов`язковими до виконання сторонами вказаного договору.
У цій справі суд встановив, що взаємовідносини сторін виникли на підставі Договору про надання охоронних послуг №1 від 01.06.2024 року, який за правовою природою є договором надання послуг.
Згідно із частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з пунктом 1.3 договору щомісячна вартість послуг по даному договору становить 96000,00 грн з урахуванням ПДВ, вартість одного поста становить 32000,00 грн з урахуванням ПДВ.
Відповідно до пункту 7.1 договору за надані послуги Замовник сплачує Охороні щомісячно суму оплати договору, обумовлену сторонами, а саме в пункті 1.3 даного договору.
Згідно із пунктом 7.3 договору послуга, передбачена цим договором, вважається наданою якісно і в повному обсязі, якщо протягом місяця, у якому вона надавалась, від Замовника не надходило письмових претензій.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач передав, а позивач прийняв під охорону об`єкт за адресою 46027, м. Тернопіль, вул. С. Будного, 3.
Вказаним спростовуються доводи скаржника про те, що з наданих суду позивачем документів не вбачаються обставини надання позивачем охоронних послуг відповідачу саме за адресою: м. Тернопіль, вул. С. Будного, буд.3.
Також у цій справі судом встановлено, що позивач надав відповідачу послуги за укладеним договором за період січень-червень 2025 року, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями актів надання послуг.
Щодо відсутності на акті №21 від 30.06.2025 року підпису з боку відповідача суд зазначає про те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався з претензіями щодо спірних послуг, отже, в силу положень пункту 7.3 укладеного договору надані позивачем послуги за червень 2025 року вважаються наданими якісно і в повному обсязі.
Як було вище зазначено, що відповідач оплатив за надані позивачем послуги в розмірі 180000,00 грн, що підтверджується копіями вищезазначених платіжних інструкцій.
Матеріали справи не містять доказів повної оплати вартості наданих позивачем послуг, а відтак суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 238360,00 грн основного боргу.
В частині позовних вимог щодо з відповідача 10 % штрафу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно із частиною 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
За змістом пункту 7.2 договору оплата послуг Охорони здійснюється щомісячно до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, за безготівковим розрахунком або продукцією по договірній ціні, але не вище ринкової ціни, на підставі договору. В разі прострочення розрахунку після 05 (п`ятого) числа Замовник зобов`язаний сплатити 10 % від загальної вартості послуг за 1 місяць.
Отже, сторонами погоджено нарахування 10% штрафу відповідачу (замовнику) в разі прострочення розрахунку.
Враховуючи норму пункту 7.2 договору та встановлені у цій справі обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що позивачем обґрунтовано нараховано та судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача 19200,00 грн - 10% штрафу за прострочення розрахунку.
Отже, з урахуванням вищевказаних норм та встановлених у цій справі обставин колегія суддів висновує, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, із з`ясуванням усіх обставин, що мають значення для справи.
За наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2025 року у справі №921/477/25.
Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, залишаються за скаржником відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.
До відзиву на апеляційну скаргу позивач додав копії наступних документів: угода про надання правничої допомоги №1/12/25 від 02.12.2025 року, укладену між ТзОВ "Охорона Девелопмент" та адвокатом Комаром О.Г., ордер на надання правничої допомоги серії АВ №1252434 від 09.12.2025 року, акт приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої допомоги та розрахунок вартості виконаних робіт по наданню правничої допомоги.
Розглянувши подані документи, колегія суддів виходить з таких мотивів.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. 
Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України). 
Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 
У відповідності до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п. 1 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження загальної вартості понесених витрат на правову допомогу заявник додав акт приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої допомоги.
У вказаному акті зазначено, що адвокат надав клієнту (позивачу) правничу допомогу відповідно до угоди №№1/12/25 від 02.12.2025 року, а клієнт (позивач) прийняв правничу допомогу (пункт 1 акта).
Відповідно до пункту 2 акта вартість робіт з надання правничої допомоги становить 5000,00 грн, в тому числі: (1) надання клієнту консультації – 1000,00 грн; (2) вивчення матеріалів апеляційної скарги у справі №921/477/25 – 1000,00 грн; (3) підготовка та подання в суд апеляційної інстанції процесуальних документів у справі №921/477/25 – 1500,00 грн; (4) супроводження розгляду справи в суді апеляційної інстанції, участь в судових засіданнях – 1500,00 грн. В пункті 3 вказаного акта зазначено, що жодних претензій до якості, повноти, строках та обсягу прийнятих робіт з надання правничої допомоги у клієнта немає.
Згаданий акт підписано з боку адвоката та клієнта (позивача).
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 викладена правова позиція про те, що з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень статті 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не тільки того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою і необхідною.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору або є неспівмірним зі складністю справи.
Вище зазначено, що рішенням Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2025 року у справі №921/477/25 задоволено позов. Стягнуто з ТзОВ "Тернопільхлібпром" на користь ТзОВ "Охорона Девелопмент" 238360,00 грн основного боргу, 19200,00 грн 10% штрафу та 3863,40 грн судового збору.
Як було виснувано у цій постанові, апеляційна скарга, подана відповідачем, підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що справа №921/477/25 по розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільхлібпром" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2025 року розглядалася в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, тобто без проведення судових засідань, а відтак судом не береться до уваги такий вид правничої допомоги у цій справі як супроводження розгляду справи в суді апеляційної інстанції та участь в судових засіданнях (1500,00 грн).
З урахуванням вищевказаного та враховуючи, що рішення суду, яким задоволено позов, підлягає залишенню без змін, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача на користь позивача 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме складності справи, а також критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.
Враховуючи вищенаведене та керуючись п. 10 ч. 3 ст. 2, ст.ст. 8, 86, 114, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільхлібпром" б/н від 30.11.2025 року (вх. № 01-05/3514/25 від 01.12.2025 року) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 23.10.2025 року у справі №921/477/25 – без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільхлібпром" (46027, Тернопільська обл., м. Тернопіль, вул. С. Будного, буд. 3, код ЄДРПОУ 30836947) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Охорона Девелопмент" (02068, м. Київ, вул.Анни Ахматової, буд. 13-Д, код ЄДРПОУ 43067702) 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Доручити Господарському суду Тернопільської області видати накази.
Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.
Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя І.Ю. Панова