Справа №504/2540/22
Провадження №1-кп/504/7/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16.03.2026	с-ще Доброслав	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження, за зміненим обвинуваченням:
ОСОБА_9 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівка Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, працюючого за наймом, неодруженого, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.369 ч.1 КК України, 
В С Т А Н О В И В:

Відповідно до змісту обвинувального акту (зі зміненим обвинуваченням в порядку ст.338 КПК України), на підставі наказу №210 по особову складу від 04.02.2022 старший лейтенант поліції ОСОБА_10 призначений інспектором з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.
У своїй діяльності ОСОБА_10 керується вимогами Конституції України, Закону України «Про Національну поліцію», ст. 23 якого передбачено, що поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події, Закону України «Про дорожній рух», а також іншими законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, Положенням про Департамент патрульної поліції, наказами Міністерства внутрішніх справ України та Національної поліції України.
Згідно з посадовою інструкцією, завданнями та обов`язками ОСОБА_10 на займаній посаді є реагування на повідомлення про правопорушення, а також самостійне виявлення правопорушень під час патрулювання та в інших випадках, передбачених законодавством, припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень, застосування для цього передбачених законодавством права і повноваження. 
Відповідно до ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_10 від імені органів Національної поліції мав право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, зокрема про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. 
Таким чином, відповідно до Примітки 1 до ст. 364 КК України ОСОБА_10 є службовою особою. 
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_10 був також представником виконавчої влади.
Близько 12:30 год. 13.08.2022, більш точний час не встановлено, інспектори роти патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на підставі «Розстановки сил та засобів СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області», затвердженої 13.08.2022, здійснювали охорону громадського порядку та контрольно-пропускний рух автомобілів на стаціонарному блокпосту, що знаходиться на вулиці Семенова, 1 у с. Фонтанка Одеського району Одеської області, коли на підставі ст. 31 Закону України «Про національну поліцію» зупинили автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому перебували водій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та пасажир – його знайомий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Працівники поліції, які перебували на блокпосту, побачили у салоні автомобіля предмет, схожий на пістолет, у зв`язку із чим, застосувавши фізичну силу, зафіксували ОСОБА_12 і ОСОБА_9 біля автомобіля, після чого перевірили зазначений предмет і з`ясували, що він є пристроєм для відстрілювання патронів несмертельної (травматичної) дії. 
Будучи позбавленим права керування транспортними засобами, маючи несплачені штрафи за порушення правил дорожнього руху, розуміючи що він керував транспортним засобом без водійського посвідчення та без полісу обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не бажаючи при цьому чергового притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_12 домовився з ОСОБА_9 про те, що той повідомить працівникам поліції про те, що саме він ( ОСОБА_9 ) був водієм автомобіля і тоді дві постанови у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 126 КУпАП будуть складені не відносно нього ( ОСОБА_12 ), а відносно ОСОБА_9 , який сплатить штраф за рахунок коштів ОСОБА_12 . 
На виконання цієї домовленості ОСОБА_9 безпосередньо після цього повідомив працівникам поліції, що він був водієм зазначеного автомобіля. 
У зв`язку із цим у подальшому ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вважали ОСОБА_9 водієм зазначеного автомобіля. 
Після цього ОСОБА_10 і ОСОБА_11 виявили, що ОСОБА_9 керував транспортним засобом без водійського посвідчення та без полісу обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 про намір скласти щодо нього дві постанови у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 126 КУпАП.
Після цього, але до оформлення вказаних постанов ОСОБА_9 , не бажаючи порушувати вказану домовленість, але й не бажаючи притягнення до адміністративної відповідальності, перебуваючи на вказаному блокпосту, вирішив надати ОСОБА_10 неправомірну вигоду за невчинення останнім дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме за невчинення дій по складанню щодо ОСОБА_9 двох постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_9 , взявши грошові кошти ОСОБА_12 у розмірі 2000 гривень, з метою уникнення притягнення до адміністративної відповідальності, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 є службовою особою та знаходиться при виконанні службових обов`язків, перебуваючи близько 13:23 год. 13.08.2022 на стаціонарному блокпосту по вул. Семенова, 1 у с. Фонтанка Одеського району Одеської області, діючи умисно, протиправно запропонував ОСОБА_10 отримати від нього неправомірну вигоду – грошові кошти у розмірі 2000 гривень за невчинення ОСОБА_10 дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме за невчинення дій по складанню щодо ОСОБА_9 двох постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 , що у будь – якому разі відповідні постанови буде складено.
Безпосередньо після цього та незважаючи на це, ОСОБА_9 у продовження свого злочинного умислу, поклав на стіл, за яким сидів з ОСОБА_10 , грошові кошти у сумі 2000 гривень, тим самим надав інспектору з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 неправомірну вигоду за невчинення останнім дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме за невчинення дій по складанню щодо ОСОБА_9 двох постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Безпосередньо після цього ОСОБА_10 повідомив про вказану неправомірну діяльність ОСОБА_9 правоохоронний орган.
Дії ОСОБА_9 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.369 КК України, як пропозиція, надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, надає таку вигоду дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що в серпні 2022р., точної дати не пам`ятає, він разом із товаришем ОСОБА_13 перевозили меблі в с.Крижанівка на автомобілі «ВАЗ», що належав ОСОБА_14 . За кермом автомобіля перебував ОСОБА_15 , а він був пасажиром. На блокпосту Фонтанка-1, автомобіль був зупинений для перевірки документів. ОСОБА_15 почав сперечатися з військовими, вони побачили в автомобілі травматичний пістолет, тому ОСОБА_16 стали бити по голові, а його – по колінах. Тим часом на блокпост на його прохання приїхали його дівчина ОСОБА_17 і дівчина ОСОБА_16 . ОСОБА_15 був позбавлений права керування, він же взагалі не отримував посвідчення водія, тому працівники поліції запропонували оформити штрафи на нього ( ОСОБА_9 ). До нього підійшов поліцейський та запропонував надати гроші на допомогу ЗСУ, а за це на нього оформлять штраф в розмірі 700 грн. та відпустять. На що він сказав, що в нього грошей не було, тоді ОСОБА_15 повідомив, що на його банківській картці є гроші, надав йому ( ОСОБА_9 ) картку, після чого він разом з поліцейським на іншому автомобілі (іномарка, можливо «Мітсубісі», темно-синього кольору) поїхали до найближчого банкомату в с.Фонтанка-3, де він спочатку зняв з картки ОСОБА_16 200 грн. для перевірки, а потім 2000 грн. та повернулися на блокпост. Працівник поліції розповів як саме треба дати грошові кошти, попередив, що записуватиме це на відеокамеру. Альону та ОСОБА_16 відпустили, а він залишився із дівчиною ОСОБА_18 . Далі, у приміщенні блокпосту було двоє працівників поліції, один з яких той, що інструктував його, він сидів за столом. Інший ходив по приміщенню. Останній працівник поліції кивком голови дав знак, що зараз треба дати гроші. Він дістав 2000 гривень і сказав, що це подяка особисто від нього. Однак працівник поліції почав кричати, що це хабар, від чого він був шокований, але потім працівник поліції вимкнув відеокамеру і сказав заспокоїтися, повідомив, що він пожартував. Він не впізнає серед допитаних у судових засіданнях працівників поліції того, з ким їздив до банкомату знімати гроші. Далі на місце приїхала СОГ та складали відповідні документи. Через 15 днів йому зателефонував слідчий та повідомив, що його викликають до відділку за пропозицію хабара.
Так, положеннями ст. 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Відповідно до ст.92 КПК України, обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.
Аналізуючи покази допитаних в судовому засіданні свідків сторони обвинувачення та сторони захисту, суд зазначає наступне.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_19 пояснив, що влітку 2022 він перебував на блокпосту в складі муніципальної варти. Працівники поліції запросили його як понятого при складанні протоколу щодо передачі грошей працівнику поліції. Йому роз`яснили, що він засвідчує відомості про надання чи намагання надати неправомірну вигоду комусь з працівників поліції. З обвинуваченим була молода дівчина. Він не знає, чи керував обвинувачений автомобілем, як він потрапив на блокпост йому невідомо, моменту передачі ним грошей поліцейському також не бачив. 
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_10 пояснив, що займає посаду інспектора СРПП СПД № 1 ВП № 4 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області. Влітку 2022 року, точної дати не пам`ятає, він знаходився на блокпосту на виконання наказу керівництва, де здійснював фільтрацію транспортних засобів. В той день на блокпосту було 5 працівників поліції (він, ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ) та 12 осіб з муніципальної варти. Працівники поліції, хто саме він не знає, зупинили автомобіль під керуванням, як він вважає, обвинуваченого ОСОБА_9 , сам він не бачив, що ОСОБА_9 керував транспортним засобом. В ході перевірки з`ясувалося, що у ОСОБА_9 немає посвідчення водія, тому його покликали для оформлення адмінматеріалів, хто покликав не пам`ятає. Обвинувачений перебував біля транспортного засобу, з ним був ще один чоловік ОСОБА_14 . Його привели до нього у приміщення кімнати блокпосту для оформлення матеріалів, а саме постанов про відсутність страхового полісу та посвідчення водія. Камера стояла на столі, запис вмикався у зв`язку із спілкуванням з правопорушником. Після включення камери ОСОБА_23 привів ОСОБА_9 і сказав, що у того немає посвідчення водія, а ОСОБА_9 поклав гроші на стіл (2 000 грн.), пояснивши, що це «подяка», однак він відповів, що все одно будуть складені адміністративні матеріали. Жодних жестів обвинуваченому він не подавав. Між зупинкою транспортного засобу і складанням адмінматеріалів пройшло понад годину, на прохання водія чекали коли йому привезуть посвідчення водія. Темно-синього автомобіля на блокпосту не було. Він не пригадує чи приходили до обвинуваченого знайомі, обвинувачений не весь час був у полі його зору, він не знає, чи від`їжджав обвинувачений з блокпосту. На питання головуючого, ОСОБА_10 повідомив, що він перевірив обвинуваченого по базам, які підключені у службовому планшеті. Якщо особа притягувалася до відповідальності за порушення ПДР, тоді така інформація є.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_22 пояснив, що він є працівником поліції. В один із днів липня-серпня 2022р., точної дати не пам`ятає, близько 13:00 год. він приїхав на блокпост у с. Фонтанка Одеського району Одеської області. На території блокпосту перебували дівчина і хлопець, хтось сказав, що це порушники. Через деякий час на місце приїхала слідчо-оперативна група, він запитав, що сталося, йому повідомили про намагання дати хабар. Йому доручили переписати відео з бодікамери на диск, що він і зробив. Свідком передачі грошей не був. Хто зупинив автомобіль та хто керував автомобілем, він не знає. Під час переписування відеозапису передивився його дуже швидко, там було відображено поліцейського та особу, яка намагається надати кошти.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_11 пояснив, що він є працівником поліції. 13.08.2022р. на блокпосту с.Фонтанка був зупинений автомобіль «ВАЗ» синього кольору. Даний автомобіль зупинив інший співробітник, хто саме він не пам`ятає. Старшим зміни був ОСОБА_10 , який вирішував питання організації роботи. ОСОБА_10 сказав йому оформлювати порушення, повідомивши, що у особи відсутнє посвідчення водія. В зупиненому автомобілі «ВАЗ» перебувало два хлопця, зокрема і обвинувачений ОСОБА_9 , хто з хлопців керував автомобілем він не пам`ятає. Чи складалися якісь матеріали на іншого хлопця, він не знає. Він став перевіряти обвинуваченого по базі. Сам ОСОБА_9 стояв та чекав, що йому привезуть посвідчення водія, потім сказав, що йому не привезуть посвідчення, тому що він його не має. Тоді він підійшов до ОСОБА_10 та повідомив, що ОСОБА_9 не отримував посвідчення водія взагалі. З ОСОБА_9 була також інші особи: дівчата, він їм питань не ставив, йому особисто не повідомляли більше нічого. Він завів ОСОБА_9 до кімнати, де був ОСОБА_10 для оформлення матеріалів та пішов, бачив як ОСОБА_9 поклав гроші на стіл зі словами «на допомогу»., коли ОСОБА_10 включив камеру, він не знає. Після чого була викликана СОГ. Він не знає чи відлучався ОСОБА_9 з блокпосту.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_24 пояснив, що того дня він ніс службу з іншої сторони блокпосту. На зміну заступали також поліцейські ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , однак останній відпросився по сімейним обставинам. Він не знає обставин події. Розмов про необхідність надання грошей не чув, за грошима ні з ким не їздив. Про передачу того дня грошей дізнався зі слів інших осіб. На блокпосту окрім поліцейських були представники муніципальної варти в цивільному одязі. Військових не було.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони обвинувачення ОСОБА_20 пояснив, що 13.08.2022р. був вихідним, на блокпосту того дня не був. Обвинуваченого не бачив.
Допитана в судовому засіданні в присутності представника служби у справах дітей н/л свідок сторони захисту ОСОБА_17 пояснила, що з ОСОБА_25 зустрічається з липня 2022 року. Влітку ОСОБА_26 зателефонував дівчині ОСОБА_16 – ОСОБА_27 і попрохав прийти на блокпост. На блокпосту поліція перевіряла ОСОБА_16 розповіли їй і ОСОБА_27 , що ОСОБА_15 керував автомобілем, який йому належить, їх зупинили, ОСОБА_15 не хотів показувати свої документи. Він не міг розмовляти, дуже хвилювався, оскільки був на той час військовослужбовцем і втік з госпіталю. ОСОБА_26 поспілкувався з поліцейськими, потім повернувся до неї, ОСОБА_27 і ОСОБА_28 і сказав, що за 2000 гривень їх відпустять, що треба дати ці гроші для ЗСУ. ОСОБА_26 взяв банківську картку ОСОБА_16 і уїхав з кимось з поліцейських. Розмови ОСОБА_9 з поліцейськими безпосередньо не чула, розмова була на відстані від неї. Того працівника поліції в обличчя не пригадує, впізнати не може. Вона бачила як ОСОБА_26 пішов з цим поліцейським, на якому автомобілі вони поїхали, вона не знає. По поверненню ОСОБА_26 віддав банківську карту ОСОБА_29 . Де саме ОСОБА_26 передавав гроші вона не знає, цього не бачила, це було не при ній. Вона давала пояснення працівнику поліції, який тиснув на неї, задавав питання щодо інтимних відносин з ОСОБА_30 . Вона розписалася на бланку, де були її дані. Потім ОСОБА_16 і ОСОБА_27 відпустили. Вона і ОСОБА_26 чекали на приїзд слідчого.
Допитаний в судовому засіданні свідок сторони захисту ОСОБА_12 пояснив, що він приїхав до м.Одеси по особистим питанням, зустрів товариша ОСОБА_9 та попросив його допомогти перевезти речі, так як переїжджав до іншого міста. Саме він керував автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 блакитного кольору, в той час коли їх зупинили на блокпосту с.Фонтанка. Поліцейські наказали пред`явити посвідчення водія, проте його в нього не було, тому їх попросили почекати. Підійшли 2 працівники поліції, побачили на передньому пасажирському сидінні пістолет (травматичний), його і ОСОБА_9 , який був пасажиром, побили, закрутили руки, потім дали можливість зателефонувати родичам. Тому він зателефонував дівчині ОСОБА_27 , яка разом із дівчиною ОСОБА_9 ОСОБА_31 прибули на блокпост. Далі їх стали перевіряти по базах даних. Він на той час був комісований і не мав посвідчення водія. Він запитав чи можна сплатити штраф, на що працівники поліції запропонували оформити порушення ПДР на ОСОБА_9 , щоб він взяв вину на себе. Через деякий час поліцейські сказали, щоб вони дали 2 тис. грн. на допомогу ЗСУ. Він хотів перекинути гроші на картку, однак поліцейські сказали, що потрібні готівкові кошти. Тоді він передав банківську карту ОСОБА_32 і той разом із співробітником поліції поїхав на темно-синьому «Рено» до банкомату. Йому прийшли смс-повідомлення про зняття готівки – о 12:59 год. – 2000 грн., о 13:00 год. – 200 грн. Коли ОСОБА_26 повернувся на блокпост, його забрали до якоїсь кімнати, а його з дівчиною Альоною відпустили. ОСОБА_26 із ОСОБА_31 залишився там. Безпосередньо відносно нього ніяких постанов та протоколів не виписували з невідомих причин, співробітники поліції самі запропонували оформити всі документи на ОСОБА_33 передачі коштів він не був. 
Отже, з показів допитаних в судовому засіданні свідків-співробітників поліції, описаних вище вбачається, що їм невідомо хто саме зупинив автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вони не знають хто був за кермом транспортного засобу, на питання відносно передачі коштів однозначних відповідей не надано. Загалом покази допитаних співробітників поліції є досить суперечливими. Натомість покази обвинуваченого ОСОБА_9 узгоджуються з показами свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_16 та є послідовними.
Стосовно наданих стороною обвинувачення письмових доказів суд зазначає наступне.
З витягу з ЄДРДР від 14.08.2022р. вбачається, що 13.08.2022р. до чергової частини СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт інспектора ОСОБА_35 , про те, що під час несення служби на блок-посту №20, що розташований за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Фонтанка, вул. Семенова, 1 був зупинений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху, а саме ч. 1 ст. 126 КУпАП, ч. 2 ст. 126 КУпАП. Під час складання постанов про адміністративне правопорушення ОСОБА_9 надав, службовій особі неправомірну вигоду у сумі 2000 гривень. (т.2 а.с.1) З викладеного вбачається, що відомості, що зазначені у витягу з ЄРДР, стосовно зупинки ОСОБА_9 за порушення правил дорожнього руху, не узгоджуються з викладом обставин в обвинувальному акті за зміненим обвинуваченням.
Як вбачається із протоколу огляду місця події від 13.08.2022р., який розпочато о 14:10 годин закінчено 15:00 годин, ОСОБА_9 передав грошові кошти у розмірі 2000 гривень співробітникам поліції в якості подяки. При цьому в матеріалах справи містяться дві постанови про притягнення ОСОБА_9 до адміністративної відповідальності, БАВ №450754, яка винесена о 13:40 годині та друга постанова, яка є майже нечитабельною, складена після 13:40 години, тобто викликає об`єктивні сумніви як слідчо-оперативна група за такий короткий час розпочала слідчі дії. Даним протоколом вилучено грошові кошти, а саме 10 купюр номіналом 200 грн. разом із цим, протокол огляду місці події не підтверджує вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення за ч.1 ст.369 КК України, а лише засвідчує факт виявлення та вилучення коштів, що не оспорюється обвинуваченим.
Зі змісту копії постанови БАВ №450754 від 13.08.2022р. вбачається, що 13.08.2022р. о 12:45 год. по вул.Семенова с.Фонтанка Одеського району Одеської області ОСОБА_9 керував автомобілем «ВАЗ 2107» н/з НОМЕР_1 без чинного страхового поліса цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 «ґ» ПДР України, відповідальність за що передбачено ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно ч.2 ст.36 КУпАП вказану постанову приєднано до постанови ЕАР №5748241.
Копія постанови ЕАР №5748241 від 13.08.2022р., яка є майже нечитабельною, складена відносно ОСОБА_9 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, а саме за керування ним 13.08.2022р. транспортного засобу без посвідчення водія, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Вищевкзані постанови про притягнення адміністративної відповідальності ОСОБА_9 не скасовані, а отже мають преюдиційне значення, що не узгоджуються з викладом обставин в обвинувальному акті за зміненим обвинуваченням стосовно керування автомобілем ОСОБА_36 .
Згідно постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання до кримінального провадження від 14.08.2022р., до кримінального провадження приєднано як речовий доказ 10 купюр номіналом 200 грн. з наступними серіями та номерами ВЄ8684810, ЄА9502649, ЄА9487708, ГЗ9403163, ВЗ1880689, ДЕ8577841, ЄА1810790, ДГ2118769, ДБ4998752, ДА0274232, разом із тим, стороною обвинувачення не надано відповідного висновку експерта на підтвердження того, що вилучені грошові банкноти, відповідають аналогічним банкнотам, що знаходяться в офіційному обігу.
Згідно постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання до кримінального провадження від 24.08.2022р., до кримінального провадження приєднано DVD-диск марки «VIDEX», на якому присутній один відеофайл з боді камери інспектора РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_37 , на якому зафіксована розмова з гр. ОСОБА_9 .
Протоколом огляду речей і документів від 24.08.2022р., проведено огляд відео файлу, що міститься на вказаному диску, крім того вказаний відеозапис безпосередньо досліджений судом в судовому засіданні в присутності учасників кримінального провадження.
При перегляді запису встановлено, що вищевказаний запис фіксувався на боді камеру інспектора РПП СПД №1 ВП №?4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області а ОСОБА_37 , на якому зафіксована розмова з гр. ОСОБА_9 . В правому нижньому куті наявна дата 13.08.2022р. та час запису 13 година 20 хвилин. Інспектор ОСОБА_10 повідомив гр. ОСОБА_9 , що на нього будуть складені адміністративні матеріали за те, що він керує транспортним засобом без водійського посвідчення та без полісу обов`язкового страхування автомобіля. На що. ОСОБА_9 , діючи ніби за сценарієм, дивлячись у бік іншого співробітника поліції, киваючи головою у відповідь, повідомляє, що він хоче залишити подяку, інспектор перепитує, якам ще подяка, на що ОСОБА_9 , знову ж таки, дивлячись на іншого співробітника поліції, дістає з кишені грошові кошти купюрами по 200 грн., кладе їх на стіл та повідомляє, що це особисто від нього в якості вибачення. Інспектора обурює така поведінка, після чого він відповідає: гаразд, тепер все зробимо по-іншому, та накриває гроші терміналом. Другий інспектор в свою чергу накриває гроші чорною папкою та каже, що так буде надійніше. Після чого ОСОБА_9 виходить з інспектором на вулицю і на цьому відеозапис припиняється. 
Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року за № 1026 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999, включення портативного відео реєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Ці вимоги Інструкції поліцейським при проведенні відеозапису події дотримані не були. Суд констатує той факт, що відеозйомка є неповною, не відображено момент зупинки автомобіля та спілкування з приводу допущеного порушення, дані працівника поліції, не відображено момент роз`яснення прав ОСОБА_9 , передбачених 55, 56, 59, 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП, не відображено момент складання постанов про адміністративне правопорушення. Тобто відео файл містить лише момент передачі ОСОБА_9 грошових коштів, а інші процесуальні дії не зафіксовані взагалі.
Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 № 100 затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них». Так, відповідно до вказаної інструкції використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів), як превентивного поліцейського заходу, є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 3.1 Розділу І Інструкції). Також зазначається, що «після активації нагрудної відеокамери (відео реєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції), у той час як долучений до матеріалів справи відеозапис є неповним та відтворює лише обставини передачі грошових коштів.
Досліджений в судовому засіданні відеозапис навпаки узгоджується із версією, висловленою обвинуваченим ОСОБА_9 , оскільки події відображені на ньому дійсно викликають сумніви у стороннього спостерігача щодо їх достовірності, на відеозапису ОСОБА_9 дійсно весь час дивиться на іншого співробітника поліції, киває йому головою після чого кладе гроші на стіл, що цілком може відповідати тому, що ОСОБА_9 , поклав грошові кошти на стіл за вказівкою. Враховуючи викладені обставини, суд не може сприймати зазначений відеозапис як доказ вини ОСОБА_9 .
Суд вважає, що прокурором поза розумним сумнівом не спростовані вищенаведені доводи захисту та обвинуваченого про здійснення відносно нього провокації вчинення діяння, яке стороною обвинувачення кваліфіковане за ч.1 ст. 369 КК України, оскільки такі доводи підтверджуються дослідженими під час розгляду справи доказами, а саме відеозаписом, обставини якого описані вище, показами свідків ОСОБА_34 та ОСОБА_16 , які підтвердили, що обвинувачений поїхав знімати кошти в банкоматі разом із співробітником поліції за його вказівкою.
Згідно з визначенням, закріпленим у Рішенні Європейського Суду з прав людини від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», підбурювання з боку правоохоронних органів має місце тоді, коли працівники таких органів або особи, які діють за їх вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.
Для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів Європейський Суд з прав людини виробив низку критеріїв (див. також рішення Європейського Суду з прав людини у справі Баннікова проти Росії), а саме: a) змістовний критерій; б) процесуальний критерій.
При цьому під змістовним критерієм розуміється наявність (відсутність) суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність в суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.
Розкриваючи змістовний критерій, Європейський Суд з прав людини відзначає, що, по-перше, держава повинна мати у своєму розпорядженні конкретні та об`єктивні свідчення, що підтверджують вчинення обвинуваченим конкретних кроків на вчинення діяння, за яке він в подальшому переслідується. При цьому відповідно до вимог Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).
По-друге, як зазначає Європейський суд з прав людини стосовно змістовного критерію, будь-яка інформація, отримана внаслідок негласної діяльності, має відповідати вимозі щодо того, що слідство має проводитись в цілому у пасивній манері. Таке виключає, зокрема, будь-які дії, що можуть бути розтлумачені, як вплив на обвинуваченого з метою вчинення ним злочину, як то - прояв ініціативи в контактах, повторна пропозиція, наполегливі нагадування тощо (див. серед інших § 47 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 92 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 11, 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 37 рішення у справі Малінінос проти Литви; § 67 рішення у справі Раманаускас проти Литви).
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, усі докази, отримані внаслідок провокації правоохоронних органів, слід визнавати недопустимими, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляд, що закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції (див. серед інших §§ 56 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Баннікова проти Росії). Таке повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 87 та ч. 3 ст. 271 КПК України.
В своєму Узагальненні від 01.01.2008 року Верховний суд України зазначив, що провокація злочину є недопустимою, вказуючи на обов`язковість застосування судової практики ЄСПЛ при проведенні досудового слідства, а відтак і судам при розгляді таких справ необхідно перевіряти, чи не було з боку працівників міліції, та їхні довірених осіб, підбурювання та організації скоєння злочину.
В справі «Веселов та інші проти Росії» Європейський суд з прав людини констатував, що як тільки встановлений факт провокації, всі докази, отримані в результаті провокації, стають недопустимими.
Результати проведеної ТУ ДБР у м.Миколаєві перевірки за ознаками ч.2 ст.370 КК України суд не бере до уваги, оскільки під час судового розгляду були встановлені зворотні обставини, при цьому дані документи стосуються іншого кримінального провадження і жодним чином не впливають на ступінь доведеності вини ОСОБА_9 .
Згідно рішення Конституційного Суду України у справі від 20.10.2011 року № 1-31/2011, за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, аналізуючи положення: «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом», Конституційний Суд України приходить до висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Долучена до матеріалів справи копія посадової інструкції (функціональних обов`язків) інспектора з РПП є нечитабельною, а отже є недопустимим доказом.
Змінене прокурором обвинувачення в ході судового розгляду є очевидно надуманим, не спростовує доводів сторони захисту і суперечить дослідженим в судовому засіданні доказам.
Таким чином, суд приходить до переконання, що жодний із наданих стороною обвинувачення доказів як сам по собі, так і в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, не дає достатніх підстав стверджувати поза розумним сумнівом про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. 
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Виходячи із закріпленого у статті 17 КПК України принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
При цьому, окрім вимоги доведення прокурором винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом, вказаною нормою закріплено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Отже, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений, а обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Разом з тим, досліджені судом докази не доводять поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченою у вчиненні інкримінованого йому діянні.
У свою чергу, згідно ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, та оцінюючи кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, дійшов переконливого і беззаперечного висновку, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Згідно ст.370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Враховуючи викладені обставини, на підставі ретельного дослідження наданих доказів, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена, у зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_9 підлягає виправданню.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
У зв`язку із цим, арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 15.08.2022р. на 10 купюр номіналом 200 грн. з наступними серіями та номерами ВЄ8684810, ЄА9502649, ЄА9487708, ГЗ9403163, ВЗ1880689, ДЕ8577841, ЄА1810790, ДГ2118769, ДБ4998752, ДА0274232,– необхідно скасувати.
Речові докази по справі, а саме: DVD-диск марки «VIDEX», на якому присутній один відеофайл з боді камери інспектора РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_37 , на якому зафіксована розмова з гр. ОСОБА_9 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження – необхідно залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження; 10 купюр номіналом 200 грн. з наступними серіями та номерами ВЄ8684810, ЄА9502649, ЄА9487708, ГЗ9403163, ВЗ1880689, ДЕ8577841, ЄА1810790, ДГ2118769, ДБ4998752, ДА0274232, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження – необхідно повернути власнику ОСОБА_12 .
Процесуальних витрат по справі немає. Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст.ст.100, 373-376 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9  визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.369 КК України та виправдати його в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 15.08.2022р. на 10 купюр номіналом 200 грн. з наступними серіями та номерами ВЄ8684810, ЄА9502649, ЄА9487708, ГЗ9403163, ВЗ1880689, ДЕ8577841, ЄА1810790, ДГ2118769, ДБ4998752, ДА0274232,– скасувати.
Речові докази по справі, а саме: DVD-диск марки «VIDEX», на якому присутній один відеофайл з боді камери інспектора РПП СПД №1 ВП №4 ОРУП №?2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_37 , на якому зафіксована розмова з гр. ОСОБА_9 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження – залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження; 10 купюр номіналом 200 грн. з наступними серіями та номерами ВЄ8684810, ЄА9502649, ЄА9487708, ГЗ9403163, ВЗ1880689, ДЕ8577841, ЄА1810790, ДГ2118769, ДБ4998752, ДА0274232, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження – повернути власнику ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя 	ОСОБА_1