МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Миколаїв. 
15.04.2026 р. Справа № 400/7211/25 

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув в порядку письмового провадження заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі
за позовом	ОСОБА_1 ,  АДРЕСА_1 , 	
до	Військової частини НОМЕР_1 ,  АДРЕСА_2 , 	
про	визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії 	
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 до 19.05.2023 грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний, тимчасовий характер, премія), враховуючи посадовий оклад та оклад за військовим званням, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 29.01.2020 до 19.05.2023; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 28.02.2018; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 25.04.2025 по 26.06.2025; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 25.04.2025 по 26.06.2025 в сумі 38 300,22 (тридцять вісім тисяч триста грн двадцять дві коп) гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вказане рішення набрало законної сили 24.02.2026.
26.03.26 представник позивачки подав клопотання про ухвалення додаткового судового рішення. Зазначає, що при ухваленні рішення судом не вирішено частину позовних вимог.
Тому просить суд ухвалити додаткове рішення, яким: зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2018, враховуючи базовий місяць - січень 2008 року з одночасною компенсацією сум податку, з урахуванням виплачених сум; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити 
ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний, тимчасовий характер, премія), враховуючи посадовий оклад та оклад за військовим званням, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01 січня 2020 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01 січня 2021 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01 січня 2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023, на відповідний тарифний коефіцієнт 1,65, який визначений для 6 тарифного розряду згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 29.01.2020 до 19.05.2023, з одночасною компенсацією сум податку.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що рішенням від 11.11.2025 зобов`язано відповідача, зокрема здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний, тимчасовий характер, премія), враховуючи посадовий оклад та оклад за військовим званням, що визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 29.01.2020 до 19.05.2023.
Отже, судом вирішена вимога щодо проведення нарахування та виплати позивачці грошового забезпечення, обчисленого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 за період з 29.01.2020 до 19.05.2023. Тобто, станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022. 01.01.2023 року відповідно до Законів України "Про державний бюджет" на 2020-2023 роки, про що і зазначено у мотивувальній частині рішення суду.
Водночас, суд не зобов`язаний у разі задоволення позовних вимог викладати їх у точній відповідності із заявленим позовом.
При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд використовує повноваження, передбачені ч.2 ст.9 КАС України, та самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Щодо вимог позивачки провести перерахунок грошового забезпечення, з урахуванням коефіцієнту 1,65, який визначений для 6 тарифного розряду згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з одночасною компенсацією сум податку, суд зазначає таке. 
Спір між позивачем та відповідачем виник з підстави відмови йому у здійсненні перерахунку грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704. Отже, перерахунок грошового забезпечення на час подання позову ще не проведено. Водночас доказів порушення прав позивачки, застосування невірних коефіцієнтів, тарифних розрядів до суду не надано.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 245, 246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України
ВИРІШИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо проведення перерахунку грошового забезпечення, з урахуванням коефіцієнту 1,65, який визначений для 6 тарифного розряду згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з одночасною компенсацією сум податку - відмовити.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст складено та підписано 15.04.2026. 

Суддя Н.О. Бульба