ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3200/26 Справа № 180/1533/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Карпенка М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2025 року у цивільній справі номер 180/1533/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2025 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що при виконанні трудових обов`язків внаслідок нещасного випадку він отримав виробничу травму, про що було складено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом. Оглядом МСЕК від 12.05.2011 року позивачу первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва. При повторному переогляді 21.06.2012 року встановлено 10% втрати професійної працездатності безстроково. 
Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, позивач втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування. 
У зв`язку з отриманням травми порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває біль в руці. Тривалий процес лікування позбавляє позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання травми позивач постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Наявність даних негативних явищ в житті позивача вказує на відсутність можливості в достатній мірі реалізовувати свої звички та бажання. Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність позивача матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини, що також завдає моральних страждань позивачу. Все це постійно негативно позначилося та позначається на душевному та фізичному станах позивача, який в тому числі не має можливості приділяти належну увагу своїй родині.
Позивач, з урахуванням заяви про зменшення/збільшення розміру позовних вимог, просив суд стягнути з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження його здоров`я, суму грошових коштів у розмірі 800000,00 грн без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного Товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди 20000,00 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Акціонерного Товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» судовий збір на користь держави в розмірі 1211,20 гривень.
Із вказаним рішенням не погодився відповідач АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», подав апеляційну скаргу, в якій просив апеляційний суд скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13.11.2025 року по справі №180/1533/25 та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду є прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю позивачем тверджень і обставин на які він посилався, та з порушенням норм процесуального права i неправильним застосуванням норм матеріального права.
Позивач був прийнятий на шахту №3/5 підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання, звільнився з роботи в АТ "Марганецький ГЗК" за власним бажанням. При працевлаштуванні на роботу до АТ "Марганецький ГЗК" ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства було проведено первинний інструктаж та ознайомлено з умовами праці і специфікою роботи на виробництві, але у позивача не виникло жодних запитань чи зауважень, він самостійно прийняв рішення працювати на виробництві.
У пункті 10 Акту №64/15 по формі Н-1 зазначено, що ОСОБА_1 , підземний електрослюсар черговий по ремонту обладнання 4 розряду допустив порушення п. 1.1.4., п. 2.1.5 та п. 2.2.12. Інструкції з охорони праці для електрослюсаря підземного чергового та по ремонту обладнання БТИ-ОШ-04-10 та п. 47 СУОТ в ВАТ «Маргпанецький ГЗК».
Судом першої інстанції не враховано те, що відповідачем виконано в повному обсязі укладений 16 травня 2025 року між АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ОСОБА_1 договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, який було посвідчено приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г. та зареєстрований в реєстрі за №530, відповідно до якого 16.05.2025 року АТ «Марганецький ГЗК» добровільно сплатило позивачу грошові кошти в сумі 5000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Вищевказаний договір від 16.05.2025 року про добровільне відшкодування моральної шкоди виконано відповідачем у повному обсязі та за результатами його виконання моральна шкода відшкодована позивачу в повному обсязі.
Позиція Верховного Суду у такій категорії справ є послідовною - відшкодування моральної шкоди за певних підстав відповідно до укладеного договору про добровільне відшкодування моральної шкоди унеможливлює повторне (подвійне) відшкодування моральної шкоди за тих же підстав.
Відповідач виконує вимоги законодавчих та нормативно-правових актів з охорони та безпеки праці, в тому числі Закону України «Про охорону праці», а посилання позивача є безпідставними та неправомірними.
Перелік фізичних болів та страждань позивача, які зазначені у позовній заяві, не відноситься до моральних страждань, а саме втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями бездіяльністю інших осіб.
Від позивача ОСОБА_1 відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» до апеляційного суду не надійшов.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. (а.с. 77, 78, 79).
Відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.
Заслухавши суддю – доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що згідно з записами у трудовій книжці НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 2006 року по 2023 рік працював у АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах та у різних підрозділах, звільнений за власним бажанням (а.с. 7зв-9).
27 грудня 2010 року затверджено Акт за формою Н-1 №64/15 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 23.12.2010 року о 11 годині 40 хвилин (а.с. 9зв-13).
З виписки з Акта огляду Нікопольської МСЕК серії 10 ААА, №000451 від 12.05.2011 року ОСОБА_1 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 10% (а.с. 13зв-14).
З виписки з Акта огляду Обласної МСЕК № 1 серії 10 ААА, №004823 від 21.06.2012 року ОСОБА_1 повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 10% безстроково (а.с. 14зв-15).
16 травня 2025 року між ОСОБА_1 та АТ «Марганецький ГЗК» було укладено нотаріально посвідчений договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, відповідно до якого АТ «Марганецький ГЗК» сплатило позивачу грошові кошти в сумі 5000,00 гривень в рахунок грошового відшкодування моральної шкоди, зумовленої втратою здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався з ним 23 грудня 2010 року об 11 годині 40 хвилин на шахті №3/5, видобувна ділянка, 35-ий Східний виїмковий штрек, на підтвердження чого додано платіжну інструкцію №61011 на суму 5000,00 грн (а.с. 30-31, 32).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в розмірі відшкодування моральної шкоди у сумі 20000,00 грн.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись.
У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2006 року по 2023 рік працював у АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах та в різних підрозділах, звільнений за власним бажанням.
27 грудня 2010 року затверджено Акт за формою Н-1 №64/15 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_1 23.12.2010 року об 11 годині 40 хвилин.
З виписки з Акта огляду Нікопольської МСЕК серії 10 ААА, №000451 від 12.05.2011 року ОСОБА_1 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 10% .
З виписки з Акта огляду Обласної МСЕК № 1 серії 10 ААА, №004823 від 21.06.2012 року ОСОБА_1 повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 10% безстроково.
Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
АТ «Марганецький ГЗК» відповідно до договору від 16 травня 2025 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Марганецький ГЗК», про добровільне відшкодування моральної шкоди, згідно з яким АТ «Марганецький ГЗК» сплатило позивачу грошові кошти в сумі 5000,00 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, зумовленої втратою здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався з ним 23 грудня 2010 року об 11 годині 40 хвилин на шахті №3/5, видобувна ділянка, 35-ий Східний виїмковий штрек, на підтвердження чого додано платіжну інструкцію №61011 на суму 5000,00 грн 
ОСОБА_1 прийняв виконання договору про добровільне відшкодування моральної шкоди та не оспорював його умов.
Відповідно до частини третьої статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, особам надається право вибору: використати існуючі норми законодавства для регулювання своїх стосунків або встановити для цих стосунків власні правила поведінки.
Отже, принцип свободи договору відповідно до статті 6, частини першої статті 626, статті 627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом. Разом з тим сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини лише у випадках, якщо існує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства, заборона випливає зі змісту акта законодавства, така домовленість суперечить суті відносин між сторонами.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право – обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18)).
У справі, що переглядається, презумпція правомірності договору про добровільне відшкодування моральної шкоди від 16 травня 2025 року, який нотаріально посвідчений, не спростована, зазначений договір є правомірним та таким, що виконаний його сторонами: АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» та ОСОБА_1 .
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18)).
Отже, позивач реалізував своє право на отримання компенсації за моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, у розмірі, спосіб та строки, визначені ним самостійно у результаті домовленості з відповідачем, тому зобов`язання відповідача з відшкодування завданої моральної шкоди припинилось виконанням, проведеним належним чином.
Установивши, що ОСОБА_1 реалізував своє право на компенсацію моральної шкоди, завданої внаслідок виявлених захворювань, отриманих під час роботи у шкідливих умовах на АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», за договором про добровільне відшкодування моральної шкоди, що виключає можливість повторного відшкодування йому моральної шкоди.
У разі, коли позивачу за його згодою вже надано добровільне відшкодування моральної шкоди за тим самим фактом ушкодження на виробництві, національне законодавство не створює підстав для автоматичного повторного нарахування компенсації за ті самі моральні збитки. За умов, коли позивач не оспорював договір про добровільне відшкодування моральної шкоди, обумовлена ним виплата моральної шкоди може бути врахована як повна сатисфакція, а вимога про повторне відшкодування не підлягає до задоволення.
Вищевикладене узгоджується з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 жовтня 2025 року у справі №180/1013/24.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, не звернувши уваги на наявність укладеного після встановлення позивачу втрати працездатності та виконаного договору про добровільне відшкодування моральної шкоди, дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що заслуговують на увагу.
За таких обставин, апеляційна скарга АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з винесенням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» – задовольнити.
Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року – скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: