Справа № 201/2807/26
Провадження № 2/201/3169/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року        м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Демидової С.О.,
з секретарем судового засідання Терновою А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального Управління міністерства юстиції України, про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищенаведеним позовом до ОСОБА_2 в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з грудня 2023 року по січень 2026 року у розмірі 58 784,19 грн. 
В обґрунтування доводів позову позивач посилалася на те, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року у справі № 201/14038/19 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 (після зміни імені - ОСОБА_4 ) у розмірі 2000,00 грн щомісячно. 
Позивач, також змінила прізвище та ім`я з ОСОБА_5 (після зміни імені - ОСОБА_1 ). 
Виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року у справі № 201/14038/19 здійснюється Третьою особою - Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпр) в межах виконавчого провадження ВП № 62538432, яке відкрито Постановою Старшого державного виконавця Савостіною Оленою Валентинівною 16 липня 2020р. 
Згідно з розрахунками заборгованості складеними Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сукупний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 19 лютого 2026 року становить 58 784,19 грн.
Оскільки в лютому та січні 2026 року відбулися значні виплати суми аліментів (18 281,43 грн. та 22 136,09 грн.), що перевищують щомісячний платіж, розрахунок пені проводився на залишок фактичної заборгованості за кожен місяць станом на 19 лютого 2026. Пеня нарахована на суму щомісячного платежу (2 000,00 грн.), виходячи з 1% за кожен день прострочення, з урахуванням обмеження, що сума пені не може перевищувати 100% суми заборгованості за відповідний місяць.
Враховуючи абзац 2 ч. 1 ст. 196 СК України, що розмір пені обмежений і не може перевищувати 100 відсотків суми заборгованості, позивач заявляє до стягнення суму пені за заборгованість зі сплати аліментів, що дорівнює розміру основного боргу станом на 19 лютого 2026 року в розмірі 58 784,19 грн.
Відповідач не погодившись з позовними вимогами 26 березня 2026 року подав відзив, в якому зазначено, що відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII про наявність зобов`язань зі сплати аліментів, сукупний розмір якого перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу в розмірі 20 відсотків суми зобов`язань зі сплати аліментів. За наявності зобов`язань зі сплати аліментів, сукупний розмір, яких перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладання на боржника штрафу в розмірі 30 відсотків суми зобов`язань зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір, який перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладання на боржника штрафу у розміри 50 відсотків суми заборгованості з оплатою аліментів. У подальшому постанова про накладання штрафу в розмірі, визначеному абзацом першої цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір, якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника в порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
Постановою Старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіною Оленою Валентинівною від 25 липня 2023року ВП № 62538432, через наявність зобов`язань зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 14 635,26 грн. (30% від суми заборгованості).
Постановою Старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіною Оленою Валентинівною від 10 червня 2024 року ВП № 62538432, через наявність зобов`язань зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 34 392,10 грн. (50% від суми заборгованості).
Таким чином, сукупний розмір застосованих заходів, передбачених частиною 14 статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», складає 49 027,36 грн. Отже, максимальний розмір пені за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 повинен дорівнювати 9 756,83 грн., як різниця між сумою заборгованості (58 784,19 грн.) та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачуваних ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».
03 квітня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказано, що відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, одержувач аліментів має право на стягнення пені у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Обмеження розміру пені сумою штрафу, передбачене ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», застосовується лише у разі фактичного застосування заходів примусового виконання. Сам факт винесення постанов про накладення штрафу від 25.07.2023 р. та 10.06.2024 р. не є тотожним їх виконанню та стягненню коштів на користь позивача. 

Оскільки сума заборгованості за період з грудня 2023 року по січень 2026 року становить 58 784,19 грн, позивач має право на стягнення неустойки в межах цієї суми. 
На сьогоднішній день штрафи у розмірі 14 635,26 грн та 34 392,10 грн, про які зазначає відповідач, не були реально сплачені боржником на користь ОСОБА_1 . Наявність постанов про накладення штрафу не зменшує майнову відповідальність.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 03 березня 2026 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. 
04 березня 2026 року згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру, щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача. 
04 березня 2026 року надійшла відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача.
Ухвалою судді Соборного районного суду міста Дніпра від 09 березня 2026 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального Управління міністерства юстиції України, про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. 
Позивач просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. 
Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Фактичні обставини встановлені судом
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року у справі № 201/14038/19 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 (після зміни імені - ОСОБА_4 ) у розмірі 2000,00 грн щомісячно. 
Позивач, також змінила прізвище та ім`я з ОСОБА_5 (після зміни імені - ОСОБА_1 ). 
Виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2020 року у справі № 201/14038/19 здійснюється Третьою особою - Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпр) в межах виконавчого провадження ВП № 62538432, яке відкрито Постановою Старшого державного виконавця Савостіною Оленою Валентинівною 16 липня 2020р. 
Згідно з розрахунками заборгованості складеними Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, сукупний розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 19 лютого 2026 року становить 58 784,19 грн.
Оскільки в лютому та січні 2026 року відбулися значні виплати суми аліментів (18 281,43 грн. та 22 136,09 грн.), що перевищують щомісячний платіж, розрахунок пені проводився на залишок фактичної заборгованості за кожен місяць станом на 19 лютого 2026. Пеня нарахована на суму щомісячного платежу (2 000,00 грн.), виходячи з 1% за кожен день прострочення, з урахуванням обмеження, що сума пені не може перевищувати 100% суми заборгованості за відповідний місяць.
Враховуючи абзац 2 ч. 1 ст. 196 СК України, що розмір пені обмежений і не може перевищувати 100 відсотків суми заборгованості, позивач заявляє до стягнення суму пені за заборгованість зі сплати аліментів, що дорівнює розміру основного боргу станом на 19 лютого 2026 року в розмірі 58 784,19 грн.
Постановою Старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіною Оленою Валентинівною від 25 липня 2023 року ВП № 62538432, через наявність зобов`язань зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 14 635,26 грн. (30% від суми заборгованості).
Постановою Старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіною Оленою Валентинівною від 10 червня 2024 року ВП № 62538432, через наявність зобов`язань зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 34 392,10 грн. (50% від суми заборгованості).
Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, він визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері гуртуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. 
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. 
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. 
У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. 
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. 
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. 
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. 
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. 
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. 
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. 
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Однак відповідач не зазначив жодних поважних причин, які б йому перешкоджали своєчасно сплачувати аліменти та не надав жодних доказів, які б свідчили про вище зазначені причини.
Тому, враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не сплачує встановлені судом аліментні кошти та з урахуванням, що відповідач не надав жодних доказів своєї неплатоспроможності та не спростовував вищевказане, у останнього утворилась неустойка (пеня) з грудня 2023 року по січень 2026 року у розмірі 58 784,19 грн.
Пленум Верховного Суду України в п.22 Постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Постановою Старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіною Оленою Валентинівною від 25 липня 2023 року ВП № 62538432, через наявність зобов`язань зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 14 635,26 грн. (30% від суми заборгованості).
Постановою Старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Савостіною Оленою Валентинівною від 10 червня 2024 року ВП № 62538432, через наявність зобов`язань зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 34 392,10 грн. (50% від суми заборгованості).
Таким чином, сукупний розмір застосованих заходів, передбачених ч. 14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», складає 49 027,36 грн. Отже, максимальний розмір пені за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 повинен дорівнювати 9 756,83 грн., як різниці між сумою заборгованості (58 784,19 грн.) та розміром застосованих заходив примусового виконання, передбачуваних ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених ч. 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".
Суди дотримуються позиції, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.
Враховуючи викладене, суд вважає, що з урахуванням принципів розумності та співмірності, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наявних у справі доказів та підлягає стягненню з відповідача пеня у розмірі 9 756,83 грн., як різниці між сумою заборгованості (58 784,19 грн.) та розміром застосованих заходив примусового виконання.
Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 176,75 грн. (9 756,83 грн. х 1064,96 грн. : 58 784,19 грн. = 176,75 грн.).
Щодо стягнення коштів за надання правничої допомоги, суд зазначає наступне.
Позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн., яку договором про надання правової допомоги, актом наданих послуг, та детальним описом. 
Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
За змістом норм ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). 
Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката співмірна із складністю справи, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн є співмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката.
Проте виходячи з принципу розумності та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у міств Дніпрі Дніпровського міжрегіонального Управління міністерства юстиції України, про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період грудня 2023 року по січень 2026 року у розмірі 9 756,83 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 176,75  грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у в розмірі 2 500 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), АДРЕСА_1 .
Третя особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у міств Дніпрі Дніпровського міжрегіонального Управління міністерства юстиції України (м. Дніпро, вул. Пісаржевського, буд. 1А)

Повний текст рішення складено 13 квітня 2026 року. 

Суддя   С.О. Демидова