ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/158/26
16 березня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області), у якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області № 8865-9458С-02/8-1900/25 від 02.12.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" (далі – Постанова №656);
зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити та виплачувати ОСОБА_2 щомісячну державну адресну допомогу відповідно до Постанови №656, починаючи з 10.01.2026, з врахуванням раніше виплачених сум. 
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та досягнув 85-річного віку, тому набув право на отримання щомісячної державної адресної допомоги до пенсії у розмірах, що визначені Постановою №656. 
У відповідь на звернення позивача ГУ ПФУ в Тернопільській області відмовило у нарахуванні виплати, мотивуючи тим, що позивач вже отримує допомогу як учасник бойових дій, а також у матеріалах пенсійної справи відсутня інформація про участь у бойових діях в період Другої світової війни.
Позивач не погоджується із такою позицією відповідача та вказує, що його щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень тощо) станом на момент звернення не перевищував 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі - Закон №3551-ХІІ) не містить визначення такої категорії учасників бойових дій як учасники бойових дій у період Другої світової війни.
У зв`язку з вищенаведеним просить позов задовольнити повністю. 
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 20.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
02.02.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву. ГУ ПФУ в Тернопільській області позов не визнає та зазначає, що листом від 02.12.2025 позивача повідомлено про відсутність підстав для перерахунку пенсії. Позивачу виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У матеріалах пенсійної справи позивача відсутні документи про участь в бойових діях в період Другої світової війни, відтак відповідно до норм чинного законодавства мінімальна пенсійна виплата встановлюється як учаснику бойових дій. До розміру пенсії встановлено державну адресну допомогу як учаснику бойових дій відповідно до Постанови №656.
Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 21.05.1997 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5). 
Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії за період з 01.01.2025 по 31.12.2025 складає 60840,00 грн (а.с.8).
Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області від 02.12.2025 №8865-9458/С-02/8-1900/25 позивача повідомлено, що відповідно до Постанови №656 у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи - 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 525 відсотків, III групи - 360 відсотків, в учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності - 210 відсотків, таким особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій та постраждалим учасникам Революції Гідності виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів; щомісячна державна адресна допомога до пенсії, передбачена абзацом другим цього пункту, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III груп із числа учасників бойових дій у період Другої світової війни та учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, виплачується в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи.
Ще повідомлено, що у матеріалах пенсійної справи позивача відсутні документи про участь в бойових діях в період Другої світової війни, відтак мінімальна пенсійна виплата встановлюється як учаснику бойових дій. До розміру пенсії встановлено державну адресну допомогу як учаснику бойових дій, відповідно до Постанови №656.
Розмір пенсійної виплати позивача на даний час становить 6098,00 грн., а саме: 2856,99 грн - основний розмір пенсії за віком (8913,83 х 0,91140 x 0,35167, де 8913,83 - показник середньої заробітної плати, 0,91140 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати, 0,35167 - коефіцієнт страхового стажу із врахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%); 343,01 грн - доплата 65-ти річним до 40% мінімальної заробітної плати (3200,00); 558,00 грн - доплата до 3758,00 грн; 236,10 грн - доплата за 10 років понаднормативного стажу (2361,00x10%); 40,00 грн - цільова допомога учасникам бойових дій; 590,25 грн - підвищення учасникам бойових дій (2361,00x25%); 903,65 грн - державна адресна допомога до 4958,00 грн; 570,00 грн - компенсаційна виплата 80-річним (а.с.6-7).
Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні та виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог Постанови №656, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
За змістом статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.
Згідно з статтею 5 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Перелік осіб які визнаються учасниками бойових дій визначені статтею 6 цього Закону.
Як передбачено частиною першою статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Положеннями частини шостої статті 12 цього Закону передбачено, що учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, надаються пільги, передбачені статтею 13 цього Закону для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.
Перелік пільг, які надаються інвалідам війни визначено статтею 13 Закону № 3551-XII.
Приписами статті 18 Закону №3551-XII (у редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчення учасника бойових дій) обумовлено, що ветеранам війни вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Порядок виготовлення та видачі посвідчень і знаків встановлюється Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами, в яких бере участь Україна.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (далі - Положення №302, у редакції, чинній на час видачі позивачу посвідчення учасника бойових дій), відповідно пунктів 2, 3 якого передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації. Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Учасникам бойових дій (стаття 6 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій" та нагрудний знак "Ветеран війни - учасник бойових дій".
З метою соціального захисту осіб з інвалідністю внаслідок війни та учасників бойових дій і підтримання їх купівельної спроможності з урахуванням зростання цін Кабінет Міністрів України 28.07.2010 прийняв постанову №656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій", згідно з пунктом 1 якої (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено:
у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, установлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною, доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”) не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи - 16847 гривень, II групи - 13822 гривні, III групи - 9478 гривень, в учасників бойових дій та постраждалих учасників Революції Гідності - 5528 гривень, таким особам з інвалідністю внаслідок війни, учасникам бойових дій та постраждалим учасникам Революції Гідності виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів;
щомісячна державна адресна допомога до пенсії, передбачена абзацом другим цього пункту, особам з інвалідністю внаслідок війни II і III груп із числа учасників бойових дій у період Другої світової війни та учасникам бойових дій у період Другої світової війни, яким виповнилося 85 років і більше, виплачується в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку набув статусу учасника бойових дій.
Вказана обставина відповідачем не заперечується та позивачу виплачується державна адресна допомога до пенсії, передбачена Постанови №656, як учаснику бойових дій.
Водночас, ОСОБА_2 виповнилося 85 років, а щомісячний розмір його пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень тощо) не перевищує 16847 гривень.
Отже, позивач в силу норм Закону № 3551-XII має право на пільги визначені для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.
ГУ ПФУ в Тернопільській області, відмовляючи позивачу у встановлені щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, передбаченої Постанови №656, в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи, послалось на відсутність у матеріалах пенсійної справи документів про участь в бойових діях в період Другої світової війни.
Суд наголошує, що за змістом статті 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни та учасники війни.
Тобто вказаними нормами статті 4 Закону № 3551-XII ветеранів війни розділено на три групи: 1) учасники бойових дій; 2) особи з інвалідністю внаслідок війни; 3) учасники війни. В подальшому у статтях 5, 6, 7, 8 Закону № 3551-ХІІ надається визначення, хто саме є учасниками бойових дій, особами з інвалідністю внаслідок війни та учасниками війни. Таке розділення законодавцем на групи ветеранів війни пов`язане з наданням пільг та гарантій їх соціального захисту в залежності від того є особа учасником бойових дій, особою з інвалідністю чи учасником війни.
Положення Закону № 3551-ХІІ не містять визначення такої категорії учасників бойових дій як учасники бойових дій у період Другої світової війни.
Водночас, суд звертає увагу, що з аналізу правових норм Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302,5 слідує, що належним документом, який підтверджує статус ветеранів війни, до яких у тому числі належать і учасники бойових дій, є відповідне посвідчення, а учасникам бойових дій видаються саме посвідчення з написом "Посвідчення учасника бойових дій".
Відповідно до підпункту 2 пункту 2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), при призначенні до пенсій надбавок, допомог, додаткової пенсії, компенсації, пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищень відповідно надаються такі документи: документи про визнання заявника ветераном війни, особою, на яку поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", або особою, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною (для підвищення пенсій згідно зі статтями 12-16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту").
За змістом пункту 2.12 Порядку №22-1 за документ, який засвідчує, що особі встановлено статус ветерана війни, особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною, приймаються посвідчення: учасника війни; учасника бойових дій; особи з інвалідністю внаслідок війни; «Постраждалий учасник Революції Гідності» (в період до видачі посвідчення - довідка, видана структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання); члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України; члена сім`ї загиблого, довідка члена сім`ї загиблого, яка видається матері (або іншому повнолітньому члену сім`ї загиблої особи чи опікуну) на дитину загиблої особи, зазначеної у пункті 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до досягнення нею 14-річного віку; документи, що підтверджують наявність заслуг, передбачених статтею 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Матеріалами справи підтверджується, що 21.05.1997 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 видано посвідченням серії НОМЕР_1 , відповідно до якого позивач є учасником бойових дій.
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.04.1999 №76, наявної в матеріалах пенсійної справи ОСОБА_2 , позивач відноситься до учасників бойових дій відповідно до пункту 16 статті 6 Закону №3551-XII, за змістом якого до учасників бойових дій належать особи, які брали участь у всіх формах збройної боротьби за незалежність України у XX столітті у складі Української повстанської армії, Української повстанської армії отамана Тараса Боровця (Бульби) «Поліська Січ», Української народної революційної армії (УНРА), Організації народної оборони «Карпатська Січ», Української військової організації (УВО), збройних підрозділів Організації українських націоналістів і відповідно до Закону України «Про правовий статус та вшанування пам`яті борців за незалежність України у XX столітті» визнані борцями за незалежність України у XX столітті. Порядок надання статусу учасника бойових дій зазначеним особам встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, оскільки у позивача наявне посвідчення учасника бойових дій, яке у встановленому законом порядку не вилучалося, позивач не позбавлявся статусу учасника бойових дій та до цього часу користується пільгами, передбаченими статтею 12 Закону №3551-XII, відмова відповідача у призначенні ОСОБА_2 , якому виповнилось 85 років, щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, передбаченої Постановою №656, суперечить вимогам чинного законодавства.
У позовній заяві позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області № 8865-9458С-02/8-1900/25 від 02.12.2025 про відмову у призначенні та виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії відповідно до вимог Постанови №656. Водночас, зважаючи на те, що позивач звертався до відповідача з заявою щодо пенсійного забезпечення у довільній формі, то така заява розглядалася ГУ ПФУ в Тернопільській області (територіальним органом Пенсійного фонду за місцем перебування заявника на обліку) з наданням відповіді у формі листа. Вказаний лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), якими порушенні права позивача. Фактично мають місце протиправні дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, передбаченою Постановою №656, в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.
З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про визнання протиправною відмову позивачу у призначенні та виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, передбаченої Постановою №656, в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи, та зобов`язання відповідача здійснити з 10.01.2026 нарахування та виплату такої допомоги, з врахуванням раніше виплачених сум.
Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, ГУ ПФУ в Тернопільській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.
Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відсутні підстави для вирішення питання його розподілу. 
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, код ЄДРПОУ 14035769) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій", в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 10.01.2026 нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 №656 "Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій", в розмірі, встановленому для осіб з інвалідністю внаслідок війни I групи, з врахуванням раніше виплачених сум. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 16 березня 2026 року.

Суддя Чепенюк О.В.