Справа № 364/1066/25
Провадження № 2/364/62/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 , Володарський районний суд Київської області у складі:

головуюча суддя     Моргун Г.Л.,
за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши в селищі Володарка, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, цивільну справу за позовом 
Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» ( код ЄДРПОУ 23697280, адреса: Україна, 03087, місто Київ, вулиця Єреванська, будинок 1, адреса для листування: вул. Січових Стрільців, 10 Б, місто Київ, 04053, № тел. +380462776424),
представник позивача: Мікайилов Расім Рамізович (ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , тел. НОМЕР_1 , адреса 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 10Б)
до 
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , № тел. НОМЕР_3 )
про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:

21.11.2025 зазначена позовна заява надійшла до Володарського районного суду Київської області у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд». Ознайомившись з матеріалами справи, суддя 15.12.2025 залишила позовну заяву без руху вказавши позивачу на встановлені недоліки та надала строк для усунення недоліків.
18.12.2025 на усунення недоліків представник позивача надав позовну заяву у новій редакції при цьому долучив докази направлення відповідачці позовної заяви у новій редакції.
У позовній заяві представник позивача зазначає, що відповідачка порушує грошові зобов`язання за договором про відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК», посилаючись на обставини викладенні у позові і на ст. ст. 11, 15-16, 509, 525, 526, 530, 610-612, 625, 629, 631, 633, 634, 641, 644, 1046-1049, 1050, 1054 ЦК, ст. ст. 3, 12, 27, 43, 49, 76, 141, 187, 274 - 279 Цивільного процесуального кодексу України, просить суд : 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» заборгованість в розмірі 34 628,96 грн; 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн;
- рішення/повістки/інші процесуальні документи надсилати на поштову адресу АБ «УКРГАЗБАНК»: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 10б. 

23.12.2025 судом відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 26.01.2026. Одночасно з`ясовано, що позивач долучив неповні копії письмових доказів, які не є належними витягами в розумінні ч. 2 ст. 95 ЦПК України та які викликають сумніви у їх достовірності та відповідності оригіналу. З огляду на зазначене та відповідно до положень ч.7 ст. 81 ЦПК України, з власної ініціативи, маючи сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо наданих доказів, відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України, судом витребувано від позивача та зобов`язано його надати для дослідження оригінали письмових ( електронних) доказів, копії яких долучено до позову та які містяться у кредитній справі відповідачки (електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), зокрема: оригінал договору про надання банківських послуг (кредитного договору), додаткові угоди до нього, документи щодо погодження на надання кредиту: кредитний висновок та додатки до нього; умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифами банку, зі згодою відповідача про те, що ці документи становлять договір про надання банківських послуг; виписки по картковому рахунку про отримання саме відповідачем платіжної картки, що надає доступ до кредитних коштів, витяг основних умов надання кредиту; розпорядження про надання кредиту; матеріали щодо поточної роботи з клієнтом; фінансову бухгалтерську звітність позичальника; картку кредитної справи встановленого зразка в якій міститься загальна інформація про позичальника і т.п.; контрольні документи (інформація щодо моніторингу кредиту): картку контролю виконання позичальником умов кредитного договору; документація з бухгалтерського обліку кредиту та процентів: розпорядження на відкриття кредитного рахунку та рахунку нарахованих процентів, позабалансових рахунків для обліку кредитних зобов`язань, забезпечення, про зміни умов кредитного договору; виписки з кредитного рахунка; розрахунки заборгованості по кредиту, процентів, комісійних, штрафних санкцій; статистичну та бухгалтерську звітність; розшифровку дебіторської, кредиторської заборгованості; довідку про рух грошових коштів за рахунком; звіт про фінансові результати (первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику кредитних коштів, боргу по основній сумі кредиту та процентам).
26.01.2026 суд у зв`язку з недотриманням представником позивача вимог ч. 6 ст. 14, п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовну заяву - залишив без руху та надано строк для усунення недоліків.
29.01.2026 представник позивача в підсистемі ЄСІТС «Електронний Суд» на усунення недоліків позовної заяви, надав до суду позовну заяву у новій редакції, зазначивши свій РНОКПП; долучив довідку про наявність зареєстрованого електронного кабінету в ЕСІТС; докази направлення позовної заяви ОСОБА_1 та скан копію позовної заяви з підписом представника позивача.
06.02.2026 суд продовжив розгляд цивільної справи та призначив судове засідання, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи без їх виклику в судове засідання, на 16.02.2026о 11:00. 
16.02.2026 судовий розгляд справи не відбувся та був відкладений на 16.03.2026, у зв`язку з неповерненням до суду поштового повідомлення про належне повідомлення відповідачки про час та місце розгляду справи. Одночасно суд продовжив строк розгляду справи на строк достатній для всебічного та повного розгляду справи.
Позивач та його представник належним чином повідомлені про відкриття провадження, про час і місце розгляду справи, про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду справи в електронному кабінеті в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» ( а.с. 120, 121, 250-253). 
Учасникам провадження роз`яснено, що згідно положень визначених ч. 7 ст. 14 ЦПК України, що перегукується з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. 
Відповідачка належним чином повідомлена про відкриття провадження, час та місце розгляду справи, шляхом направлення процесуальних документів на адресу його зареєстрованого місця проживання, про що свідчить поштове повідомлення доєднане до матеріалів справи, які вона отримала (а.с.217, т. 2 а.с.5, 7).
У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідачка не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.
Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань.
У позові зазначено, що 13 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» із заявою-договору № 2024/I_ C/000-011393 (договір карткового рахунку), зі змісту якої вбачається, що ця Заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських продуктів\пакетів (що всі розміщені на сайті Банку) є договором комплексного банківського обслуговування, укладеним між АБ «Укргазбанк», реквізити якого визначені у Правилах та Клієнтом, реквізити якого зазначені у цій Заяві-договорі (п. 2.1).
Пунктом 4 заяви-договору визначено програму кредитування за договором Договір №2024/OBP/000-001296 програма кредитування : «Крок на зустріч»: (строк кредитування) 12 місяців, на підставі яких відповідачці було оформлено кредит в орієнтовній сумі 10 000,00 грн. (можлива сума кредиту 1000,00 - 300 000,00 грн.) під процентну ставку 29,99 % річних, процентна ставка за прострочення заборгованості 48% річних, комісія за видачу кредиту 4,0 % від суми переказу мін 1,00 грн, загальна процентна ставка 37,74% річних, проценти 1889,11 грн, комісії, платежі за супровідні послуги 400 грн, разом 12289,11 грн ( а.с. 65-68).
АБ «Укргазбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відкрив ОСОБА_1 картковий рахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування клієнта та надавав йому кредитні кошти у встановленому договором ліміті дозволеного овердрафту, що складає 10 000,00 грн, можливу суму кредиту до 300 000,00 грн. Дані обставини підтверджуються заявою-договору № 2024/I_ C/000-011393 (договір карткового рахунку), в рамках якого укладено Договір №2024/OBP/000-001296 програма кредитування : «Крок на зустріч» ( а.с. 65-68), паспортом споживчого кредиту за програмою «Крок на зустріч» (а.с. 69), виписками з особового рахунку ( а.с. 82-83) , розрахунком заборгованості за договором станом на 07.11.2025 (а.с.8).
З вищевикладеного вбачається, що між сторонами виникли правовідносини у сфері надання банківських послуг, які врегульовано положеннями §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст. 626 ЦК України).
В силу ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Відповідно до ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положення абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін можуть бути застосовані виключно в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові від 04 лютого 2020 у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу.
За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до параметрів кредитного ліміту за заявою-договором № 2024/I_ C/000-011393 (договір карткового рахунку), в рамках якого укладено Договір №2024/OBP/000-001296 програма кредитування «Крок на зустріч», строк дії договору сторонами визначено в 12 місяців, тобто до 13.03.2025. Надані позивачем докази (у копіях), зокрема: заява-договір № 2024/I_ C/000-011393 (договір карткового рахунку), паспорт споживчого кредиту до договору №2024/OBP/000-001296 програма кредитування : «Крок на зустріч», які підписані відповідачкою не місять умов про стягнення простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків.
Разом з тим, примірник Правил відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» разом з Тарифним планом, Умовами банківських рахунків/пакетів  підписаний відповідачкою, у якому б містилися умови та порядок стягнення простроченого тіла кредиту та прострочених відсотків та пролонгації кредитного договору, суду не надано.
Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що роздруківка Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками Укргазбанку, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.ukrgasbank.com) неодноразово змінювалися самим ПАТ «Украгазбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Правила у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови, визначені Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», відсутність у заяві-договорі № 2024/I_ C/000-011393 (договір карткового рахунку) та паспорті споживчого кредиту договір №2024/OBP/000-001296 програма кредитування : «Крок на зустріч», які підписані відповідачем, погоджених сторонами умов пролонгації кредитного договору. Такі Правила не можуть однозначно свідчити про узгодження сторонами порядку пролонгації договору.
Зважаючи на вказане, посилання представника позивача на розміщені на вебсайті ПАТ АБ «Украгазбанк» Правила, як на доказ погодження сторонами умов пролонгації строку дії договору суд вважає безпідставними. З огляду на мінливий характер Правил, умови, що у них містяться не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо вони прямо не передбачені у кредитному договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем.
Проте ані сама заява-договір, ані інші матеріали справи, не містять доказів того, які саме Умови, Правила і Тарифи банку розуміла відповідачка, ознайомилась та погодилась із ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредиту, неустойку (пеня), у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 654 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Критерієм виділення з усіх цивільно-правових договорів договору приєднання є не природа зобов`язань, що виникли, як це має місце при диференціації договірних зобов`язань і не характер діяльності однієї із сторін (публічний договір), а спосіб укладення договору, а саме шляхом приєднання однієї зі сторін до умов договору, які визначені другою стороною в формулярах або інших стандартних формах, які мають конкретизований, сталий зміст, тобто не змінюються протягом тривалого часу, мають певну формалізацію.
На переконання суду, застосування до виниклих правовідносин правил, передбачених ч. ч. 1-2 ст. 634 ЦК України, відповідно до яких сторона в спрощеному порядку може укласти кредитний договір шляхом приєднання до умов та правил надання банківських послуг, є неможливим, оскільки відсутні будь які підтвердження погодження позичальника із саме тою редакцією вказаних умов та правил на які посилається позивач.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність із заяві-договорі № 2024/I_C/000-011393 (договір карткового рахунку), в рамках якого укладено Договір №2024/OBP/000-001296 програма кредитування «Крок на зустріч»(строк кредитування) домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, умов пролангації надані банком заява-договір та посилання до приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів, що містяться на сайті позивача, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Такі висновки зроблені судом з урахуванням правових позицій, викладених щодо подібних правовідносин, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року (провадження № 14-131цс19), постановах Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), від 03.08.2022 року у справі № 156/268/21 (провадження № 61-17186св21) та 07.03.2024 у справі № 760/8251/20 (провадження № 61-17784св23).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Позивач зазначає, що відповідачка не виконувала належним чином умови договору споживчого кредиту в частині своєчасної сплати кредитних коштів. Однак при цьому надає розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 07.11.2025 заборгованість по кредиту (поточна) складає 0,00 грн, заборгованість по процентах (поточна) теж складає 0,00 грн ( а.с. 81).
Тіло кредиту - це сума, яку позичальник фактично отримує на руки. У неї входить тільки основний борг.
Прострочене тіло кредиту є сумою, яку позичальник не повернула.

Однак за заявою-договором № 2024/I_ C/000-011393 (договір карткового рахунку), в рамках якого укладено Договір №2024/OBP/000-001296 програма кредитування : «Крок на зустріч» плата за прострочене тіло кредиту та плата за прострочені проценти не визначена, крім того, в матеріалах справи відсутні докази можливості її нарахування.

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звертаючись до суду та пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути з відповідачки прострочену заборгованість по кредиту та по процентах.
Ураховуючи викладене, та через відсутність у заяві-договорі передбаченого обов`язку відповідачки зі сплати простроченого тіла кредиту, суд вважає такі вимоги позивача необґрунтованими, оскільки тіло кредиту і прострочене тіло кредиту не є тотожними поняттями.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 190/1419/19-ц (провадження № 61-10096св20), від 04 листопада 2020 року у справі № 720/1394/19 (провадження № 61-8855св20).

Отже, за таких умов, позовні вимоги банку про стягнення простроченого тіла кредиту задоволенню не підлягають.
Окрім цього, оскільки в заяві-договорі заявою-договору № 2024/I_C/000-011393 (договір карткового рахунку) відсутня інформація про розмір процентів, а Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, не є складовою кредитного договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав щодо стягнення заборгованості по простроченим відсоткам.
Так, договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 1048ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Закон України «Про споживче кредитування» визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1 Закон України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Стаття 9 Закон України «Про споживче кредитування», у редакції на час підписання сторонами паспорту споживчого кредиту, визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.
До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування»).
Частиною третьою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Ураховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Заява-договір №2024/I_C/000-011393 (договір карткового рахунку) від 13.03.2024 підписана ОСОБА_1 , проте у ній чітко не визначена така істотна умова кредитного договору як процентна ставка, так само як і відсутні умови договору про сплату комісій, інших платежів за певні послуги, чи встановлення відповідальності у вигляді підвищених відсотків (ст. 625 ЦК України), неустойки (пені, штрафів), комісій тощо, міститься лише посилання на Умови та Правила надання банківських послуг, Правила надання послуг (виконання робіт).
Обґрунтовуючи свої вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування відсотків та підвищених відсотків ст. 625 ЦК України), крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, представник позивача посилався також на Правила та Тарифи, які відповідачкою не підписані і матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та Тарифи отримала відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними перед підписанням кредитного договору, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем банківських послуг взагалі містили умови на підставі яких банком здійснено відповідні нарахування.

Слід зазначити, що ознайомлення відповідачки з паспортом споживчого кредиту програма кредитування : «Крок на зустріч»,  його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).

Також слід звернути увагу позивача, що з виписки по рахунку відповідачки та розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору, а саме після 13.03.2025 ОСОБА_1 вносилися платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ( а.с. 81, 82-83). 

Отже, за таких умов, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором заявою-договору № 2024/I_C/000-011393 (договір карткового рахунку), в рамках якого укладено договір №2024/OBP/000-001296 програма кредитування : «Крок на зустріч» від 13.03.2024, простроченого тіла кредиту та прострочених процентів задоволенню не підлягають, а тому у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 13.03.2024 відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі № 175/4753/15-ц.

Інших доказів по суті спору матеріали справи не містять та позивач не вказує обставин, які унеможливили йому подати інші докази на підтвердження заявлених вимог.

Слід зазначити, що відкриваючи провадження суд звернув увагу позивача на неповноту долучених до позову письмових доказів та зобов`язав надати оригінали таких для дослідження судом повноти позиції позивача у цих правовідносинах, однак позивач проігнорував ухвалу суду від 23.12.2025.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки позивач належними та допустимими доказами не довів наявність заборгованості відповідача перед позивачем.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відтак судові витрати покладаються на сторону позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611, 625-631,1046,1049,1054 ЦК України, ст.ст.12,13,141, 258-259, 263, 264, 265, 272, 273, 274-279 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,- відмовити.

Повний текст судового рішення складено 20.06.2026. 

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       Г. Л. Моргун