ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/323/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді – Удовіченка С.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України в якому просить:
Визнати незаконним та скасувати висновок (рішення) Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , затверджений 25.07.2025, оформлений листом МВС від 26.08.2025 №4/Г-4829;
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та сплатити, ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності від 18.04.2024, у розмірі передбаченому законодавством.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що що у 2005 році позивачу була встановлено 20% втрати професійної працездатності, а не групу інвалідності. Звертаємо увагу суду, що Позивачу в даному випадку одноразова грошова допомога від держави за 20% втрати працездатності у 2005 році не призначалась і не виплачувалась, а була виплачена лише страхове відшкодування за обов`язковим особистим страхуванням працівників МВС, а це різні правові інститути, різні юридичні факти та різні види виплат. У 2024 році позивачу вперше була встановлена група інвалідності – ІІ групу. Таким чином, у 2024 році виникло нове, самостійне право на отримання одноразової допомоги у зв`язку з первинним встановленням групи інвалідності, а не право на "доплату" у зв`язку з підвищенням вже встановленої групи. Звертаю увагу шановний суд, що посилання відповідача на пункту 4 Порядку №850, регулює виключно ситуацію з підвищенням/перевстановленням групи інвалідності, однак в даній ситуації – це первинне встановлення групи інвалідності, до якого термін у 2 роки не може бути застосований. Отже, встановлення окремо % втрати професійної працездатності – це не та сама підстава для виплати, що і встановлення групи інвалідності, а якщо група інвалідності встановили вперше через багато років, то це нове право, а не зміна старого, а тому Відповідач неправомірно застосував пункт 4 Порядку №850, оскільки у такому разі вона не застосовується. Ця норма регулює випадки, коли вже була призначена та виплачена одноразова грошова допомога за первинну втрату працездатності або інвалідність, а пізніше, протягом двох років, стан здоров`я погіршився. У такому разі проводиться доплата різниці між новим та старим розміром допомоги.
Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
30.01.2026 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшов відзив відповідача на позов. У відзиві відповідач зазначив, що на час виникнення спірних відносин за позивачем як колишнім працівником органів внутрішніх справ, у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, право на отримання одноразової грошової допомоги зберігалось згідно із пунктом 15 розділу ХІПрикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII. Як убачається із Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.04.2024 серія 12ААГ № 532470, ІІ група інвалідності позивачу була встановлена з 18.04.2024, а отже на позивача розповсюджується дія Порядку № 850. При цьому, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції щодо процедури, умов, розмірів, а також строків, визначає Порядок № 850. Пунктом 4 Порядку № 850 встановлено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно із рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Тобто, виплату одноразової грошової допомоги при повторних оглядах МСЕК обмежено законодавцем терміном 2 роки. У 2005 році за результатами первинного обстеження МСЕК позивачу встановлено втрату працездатності у розмірі 20 % та ПАТ НАСК «ОРАНТА» 12.12.2005 було виплачено страхове відшкодування в сумі 1700 грн. За результатами повторного обстеження МСЕК позивачу 30.04.2024 встановлено II групу інвалідності із втратою працездатності у розмірі 70 % внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Оскільки після первинного огляду МСЕК (2005 рік) до повторного огляду МСЕК (2024 рік) пройшло більше 2 років, тому правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови № 850 від 21.10.2015 - немає.
Позивач у відповіді на відзив наполягав на правомірності своїх вимог та безпідставності доводів відповідача.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 
За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження. 
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
07.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, до якої позивачем було додано, зокрема: 
- копію свідоцтва про хворобу №124-с;
- копію виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААГ № 532470;
- копію довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0023487, в якій зазначено про причину втрати професійної працездатності ОСОБА_1 : захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в ОВС;
- копію довідки до акта медико-соціальною експертною комісією серії ААГ №532470, у якій зазначено щодо ОСОБА_1 наступні відомості: п. 7 Огляд інваліда - первинний;. 8. Група інвалідності та 9. Причина інвалідності: друга з 18.04.2024, захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в ОВС; 11. Дата чергового переогляду: безстроково.
27.06.2024 ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області складено висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ "Про міліцію", у зв`язку з інвалідністю. У цьому висновку зазначено, що день виникнення права на отримання грошової допомоги 18.04.2024, на підставі підпункту 3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, одноразову грошову допомогу призначено ОСОБА_1 у розмірі з розрахунком: нарахована одноразова грошова допомога 605600,00 грн., раніше виплачена сума 1700,00 грн., розмір одноразової грошової допомоги до виплати: 603900,00 грн.
Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 27.06.2024 вих. №4/Г-4829 л.к. "Про направлення матеріалів" на виконання постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 направлено до МВС України на розгляд пакет документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 з додатком на 14 арк.
Листом від 26.07.2024 вих. №4/Г-4829лк Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повідомило ОСОБА_1 про те, що ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 07.06.2024 щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015. Матеріали на виплату одноразової грошової допомоги опрацьовані та надіслані на розгляд до МВС України за вих.№4/Г-4829 л.к. від 27.06.2024.
Листом відділу координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справ України від 31 липня 2024 року вих. №22444-2024 повернуто ліквідаційній комісії УМВС України в Полтавській області матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як такі, що не відповідають вимогам законодавства. У цьому листі зазначено, що пунктом 4 Порядку передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Як з`ясовано з надісланих матеріалів, при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 встановлено 20 % професійної втрати працездатності та ПАТ НАСК "ОРАНТА" 12.12.2005 проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 1700 грн. При наступному огляді МСЕК, яке проводилось 30.04.2024, ОСОБА_1 встановлено з 18.04.2024 другу групу інвалідності та 70% втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Отже, установлення заявникові медико-соціальною експертною комісією другої групи інвалідності та 70 % втрати професійної працездатності (у 2024 році) відбулося в період понад два роки від дати встановлення 20% втрати професійної працездатності (у 2005 році), що суперечить умовам пункту 4 Порядку. Вказано, що невідповідність надісланих матеріалів вимогам Порядку унеможливила прийняття Міністерством рішення за ними. 
Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 09.08.2024 вих. №4/Г-4829лк повідомлено ОСОБА_1 про те, що відділом координації пенсійних питань МВС України, за дорученням керівництва Міністерства, спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ України розглянуто матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок). Листом відділу координації пенсійних питань МВС України від 31.07.2024 № 22444-2024 матеріали повернуто, як такі що не відповідають вимогам законодавства та повідомлено, що пунктом 4 Порядку передбачено, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Як з`ясовано з надісланих матеріалів, при первинному огляді МСЕК ОСОБА_1 встановлено 20% професійної втрати працездатності та ПАТ НАСК «Оранта» 12.12.2005 проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 1700,00 грн. При наступному огляді МСЕК, яке проводилось 30.04.2024, ОСОБА_1 встановлено з 18.04.2024 другу групу інвалідності та 70% втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Отже, установлення ОСОБА_1 МСЕК другої групи інвалідності та 70 % втрати професійної працездатності (у 2024 році) відбулося в період понад два роки від дати встановлення 20% втрати професійної працездатності (у 2015 році), що суперечить умовам пункту 4 Порядку. Вказано, що невідповідність надісланих матеріалів вимогам Порядку унеможливила прийняття Міністерством рішення за ними. Враховуючи викладене, повернуто ОСОБА_1 матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги, як такі що не відповідають вимогам законодавства.
Вважаючи протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 по справі 3440/12252/24 позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності та прийняти одне з рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reyestr.court.gov.ua/Review/124534522).
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2025 апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишено без задоволення. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2024 по справі № 440/12252/24 залишено без змін (офіційне посилання в Єдиному державному реєстрі судових рішень - https://reyestr.court.gov.ua/Review/127586705).
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 по справі 3440/12252/24 залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2025 Міністерство внутрішніх справ України розглянуло документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та 19.06.2025 складено висновок, затверджений начальником ВКПП МВС України 25.07.2025, про не погодження виплати одноразової грошової допомоги.
Листом від 26.08.2025 №4/Г04829 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повідомило позивача, що: "при первинному огляді МСЕК встановлено 20 % професійної втрати працездатності та ПАТ НАСК "ОРАНТА" 12.12.2005 проведено виплату страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників МВС України в розмірі 1700 грн (довідка від 28.05.2024 № 03-01-374),
При наступному огляді МСЕК, яке проводилось 30.04.2024, встановлено з 18.04.2024 другу групу інвалідності (копія виписки до акту огляду МСЕК від 07.05.2024 № 532470) та 70 % втрати професійної працездатності (довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 30.04.2024 № 0023487) в наслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Отже, установлення медико-соціальною експертною комісією другої групи інвалідності та 70 % втрати професійної працездатності (у 2024 році) відбулося в період понад два роки від дати встановлення 20 % втрати професійної працездатності (у 2005 році), що суперечить умовам пункту 4 Порядку. 
Слід звернути увагу на те, що зазначена позиція стосовно порядку стосовно застосування пункту 4 Порядку підтверджується також судовою практикою з цього питання, зокрема у постановах Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14.04.2021 у справі №2340/3024/18, від 22.10.2020 у справі № 711/1837/18, від 10.12.2020 у справі №696/575/17.
Пунктом 9 Порядку встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або до уповноваженої установи МВС для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Наявність зазначених вище невідповідностей надісланих матеріалів вимогам Порядку унеможливлює затвердження Міністерством висновку про призначення Вам одноразової грошової допомоги
Ураховуючи викладене, за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення Вам одноразової грошової допомоги та на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 у адміністративній справі № 440/12252/24, у Міністерстві прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги та 25.07.2025 затверджено відповідний висновок". 
Позивач не погоджуючись із висновком (рішенням) Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого. 
Відповідно до пункту 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII “Про Національну поліцію” (далі – Закон № 580-VIII) визнано таким, що повністю втратив чинність Закон України “Про міліцію” від 20.12.1990 № 565-XII (далі – Закон № 565-XII).
Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.
До набрання чинності Законом № 580-VIII, тобто до 07.11.2015, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону №565-ХІІ.
Відповідно до частини шостої статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
У разі отримання працівником міліції поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому розмір одноразової грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб.
На реалізацію вимог статті 23 Закону № 565-XII Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 21.10.2015 № 850 “Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції”, якою затвердив Порядок № 850 (далі – Порядок № 850), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно із підпунктом 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями або експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.
Таким чином Порядком №850, як і Законом № 565-XII унормовано, що виплата грошової допомоги окремо здійснюється у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.
Відмовляючи позивачу у виплаті грошової допомоги відповідач посилався на те, що установлення медико-соціальною експертною комісією другої групи інвалідності та 70 % втрати професійної працездатності (у 2024 році) відбулося в період понад два роки від дати встановлення 20 % втрати професійної працездатності (у 2005 році), що суперечить умовам пункту 4 Порядку.
Так, відповідно до пункту 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У свою чергу, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи у 2005 році ОСОБА_1 встановлено 20 % професійної втрати працездатності, а при огляді МСЕК, яке проводилось 30.04.2024, встановлено з 18.04.2024 другу групу інвалідності та 70 % втрати професійної працездатності в наслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Отже, 30.04.2024 ОСОБА_1 вперше встановлено другу групу інвалідності та 70 % втрати професійної працездатності в наслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що не було враховано відповідачем при прийнятті спірного рішення.
Інших підстав для відмови у виплаті грошової допомоги, як посилання на пункт 4 Порядку № 850, ні висновок (рішення) Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , затверджений 25.07.2025, ні лист МВС від 26.08.2025 №4/Г-4829 не містять.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати висновок (рішення) Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , затверджений 25.07.2025 та оформлений листом МВС від 26.08.2025 №4/Г-4829.
Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.
У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.
Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 зазначила, що суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Таким чином, з метою ефективного поновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності від 18.04.2024, у встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" порядку.
Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Підстави розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684, вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01024) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати висновок (рішення) Міністерства внутрішніх справ України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , затверджений 25.07.2025 та оформлений листом МВС від 26.08.2025 №4/Г-4829
Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності від 18.04.2024, у встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" порядку
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя	 	С.О. Удовіченко