БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21.04.2026
Справа № 497/621/26
Провадження № 2/497/983/26
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року            м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря – Мунтянової В.Р.,
без участі сторін, 
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Болград, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даною заявою та просить постановити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1 
- право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 .
- право власності на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як за членом колгоспного двору.
В обґрунтування позову, стверджує що їх з чоловіком домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 станом на 1991 рік відносилось до колгоспного двору, однак право власності вони не зареєстрували.
Звернувшись до державного реєстратора з питання реєстрації права власності на належну їй, як члену колгоспного двору 1/2 частину вказаного домоволодіння, однак реєстратор відмовив в зв?язку з відсутністю відповідних підтверджуючих документів.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після смерті чоловіка ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на 1/2 частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Спадкоємцем ОСОБА_2 є вона, дружина померлого, яка мешкала з ним на день його смерті в спадковому домоволодінні. 
Позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак нотаріус, виявивши відсутність правовстановлюючих документів на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що була винесена відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.01.2026 №26/02-31.
Таким чином вона, позивач, не може зареєструвати своє право власності, як член колгоспного двору та як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка та здійснити відповідні реєстраційні дії.
Зазначене стало підставою для звернення до суду. 

Ухвалою від 10.03.2026 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 21.04.2026 року о 10:00 годині (а.с.36), про що повідомлено сторін по справі (а.с.37).
Цією ж ухвалою суд витребував у приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. копію спадкової справи № 258/2025 щодо майна  ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.38).
18.03.2026 від приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І надійшла спадкова справа, заведена щодо майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.39).
У підготовче засідання 21.04.2026 року:
- позивач та його представник не прибули, подали кожен окремо заяви якими підтримали позовні вимоги та розгляд справи просили провести у їх відсутність (а.с.60, 61);
- представник відповідача - не прибув, про час та місце проведення підготовчого розгляду повідомлений згідно вимог чинного законодавства (а.с.37). На адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позовних вимог (а.с.58-59).
Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.
Щодо права власності членів колгоспного двору.
Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року відповідно до виписки погосподарської книги №3 за 1991–1995 роки, особовий рахунок № НОМЕР_1 в с. Виноградівка Болградського району Одеської області, житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 на праві власності належав до суспільної групи колгоспний двір. 
В даному домоволодінні проживали та були зареєстровані: 
- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , голова двору,
- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина голови двору.
Зазначене підтверджується довідкою №3/02-40 від 13.01.2026 року, виданою старостою Виноградівського старостинського округу Болградської міської ради Одеської області (а.с.15).
12.12.2025 року Комунальним підприємством «Болградське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на домоволодіння за адресою:  АДРЕСА_2 на замовлення ОСОБА_1 (а.с.12-14).
Згідно довідки Комунального підприємства «Болградське бюро технічної інвентаризації» від 22.12.2025 року № 348 вбачається, що за матеріалами інвентарних справ та реєстрових книг КП «Болградське БТІ» станом на 31 грудня 2012 року інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок під АДРЕСА_2 відсутня (а.с16).
Відповідно до звіту про незалежну оцінку об`єкта нерухомості визначена ринкова вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 85.1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 та складає 43.0457 гривень (а.с.19-18).
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час? законодавство, зокрема спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.? 
Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР).? 
Положеннями пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. 
З цих підстав, суд дійшов до висновку, що члени колгоспного двору фактично володіли домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 у рівних частках, тобто кожний з них по частці:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , голові двору,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружині голови двору. 

Щодо визнання права власності в порядку спадкування.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , видане Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 11 червня 2025 рок, актовий запис № 282 (а.с.9).
Після смерті ОСОБА_2 ,   ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою:  АДРЕСА_2 (а.с.10).
Згідно довідки виданою Центром надання адміністративних послуг Болградської міської ради Одеської області від 12.01.2026 № 08-28/11 спадкодавець ОСОБА_2 постійно проживав та був зареєстрованим за адресою:  АДРЕСА_2  по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10).
На день його смерті в цьому спадковому домоволодіння разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 була зареєстрована його дружина  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11).
А відтак, спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 є дружина  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шлюбні відносини між якими підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 15 квітня 2022 року (а.с.11).
За результатами вивчення копії спадкової справи №258/25, заведеної 09.09.2025 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Анбун М.І. щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.39-57) вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася 09.09.2025 року дружина ОСОБА_1 (а.с.42). Інші спадкоємці з заявами не зверталися. 13.01.2026 року спадкоємцю ОСОБА_1 видана свідоцтво про право на спадщину за законом на автомобіль марки ВАЗ 21150, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.55 зворотна сторінка).

Мотиви суду:
До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України).
Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 
У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. 
Стаття 1258 ЦК України визначають положення щодо черговості спадкування за законом.
Так, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
А відтак, дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_2  та фактично успадкувала 1/2 частку вказаного домоволодіння з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою:  АДРЕСА_2 .
В силу перелічених вище норм матеріального права, а саме ст.ст.1217, 1218, 1221, 1258, 1265, 1268 ЦК України, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 як спадкоємець за законом вважається такою, що набув право на спадщину, що відкрилася після смерті чоловіка ОСОБА_2 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та якому належала 1/2 частки з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та успадкувала вказану частку домоволодіння. 
У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.
Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України).
Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.
При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.
Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивача цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 293-294, 315, 354, 355 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою с.Виноградівка Болградського району Одеської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 21.12.2001 року, РОНКПП НОМЕР_6 , право власності на: 
- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташованого за адресою:  АДРЕСА_2  як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами, розташованого за адресою:  АДРЕСА_2 , як за членом колгоспного двору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   С.В.Кодінцева