Справа № 159/6838/25
Провадження № 2/159/286/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2026 року м. Ковель 
Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі: головуючого – судді Шишиліна О.Г., за участю секретаря судового засідання – Сабецької К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» в інтересах якого діє його керівник Романенко Михайло Едуардович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В С Т А Н О В И В:
29.09.2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовує тим, що 05 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://miloan.ua/) було укладено електронний договір про споживчий кредит № 101023039, відповідно до умов якого кредитодавець надав, а позичальник отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. Позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на запропоновані товариством умови кредитного договору, підписавши договір через електронне повідомлення-одноразовий ідентифікатор та отримавши кредитні кошти на вказаний ним же рахунок. У подальшому відповідач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість на загальну суму 30955,00 коп., а саме: за тілом кредиту – 7000,00 грн, за відсотками 22625,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами 1330,00 грн. 
Позивач також зазначав, що 14 вересня 2021 року, уклавши договір про відступлення прав вимоги № 08Т, ТзОВ «Мілоан» відступило право вимоги за вказаним вище кредитним договором № 101023039 від 05 червня 2021 року на користь ТзОВ «Діджи Фінанс». Після чого повідомлення про відступлення права вимоги та про необхідність сплати кредитної заборгованості боржнику ОСОБА_1 було надіслано на його адресу, вказану в кредитному договорі. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 101023039 від 05 червня 2021 року в сумі 30955,00 грн., судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. та 5000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 01жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.
Відповідач в судове засідання не з`явився, проте 16.11.2025 року від його представника адвоката Солтисюка А.П. надійшов відзив, в якому останній позов визнав частково, з підстав нарахування позивачем відсотків поза межами строку дії кредиту, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 14228,50грн, у тому числі : 7000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 5250,00 грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, витрати на правничу допомогу в розмірі 1978,70грн.. 
Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» у відповіді на відзив зазначив, що усі нарахування процентів здійснювалося первісним кредитором відповідно до умов кредитного договору, з якими відповідач погодився. Відповідач не подав розрахунок заборгованості, який би спростовував поданий позивачем розрахунок. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 01.12.2026 подав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача просить задоволити частково, не заперечує щодо стягнення з нього 14228,50грн,що складається з 7000,00 грн. заборгованість по кредиту, 5250,00грн. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредиту та 1978,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.
Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення.
Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 05 червня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений договір про споживчий кредит № 101023039, шляхом подання анкети-заяви на кредит, який підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 7000,00грн строком на 15 днів, з процентами за його користування у розмірі 2625,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, з стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 1330,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово ( п.1.5.1 цього Кредитного договору.
Відповідно до п. 1.3, 1.4, п.п 2.3.1.2, п.п. 2.4.2 цього кредитного договору кредит надається строком на 15 днів з 05.06.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 20.06.2021 року.
Відповідно до п.2.3.1.2 кредитного договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту).
Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 договору.
У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Пунктом 2.4.2 договору передбачено, що у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4.
З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення №28385968 від 05.06.2021 року ТОВ «Мілоан», на виконання умов договору, перерахувало грошові кошти ОСОБА_1 в сумі 7000,00 грн, а саме на рахунок відкритий в установі банку на ім`я останнього.
Крім того встановлено, що 14 вересня 2021 року між позивачем ТзОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір факторингу № 08Т, за умовами якого товариство відступило останньому права вимоги зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, у якому рахується боржник ОСОБА_1 з сумою заборгованості 30955,00 коп., з яких: 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 22625,00грн - заборгованість за відсотками;заборгованість за комісійними винагородами 1330,00 грн.
Відповідно до платіжних інструкцій позивач ТзОВ «Діджи Фінанс» здійснив оплату ТОВ «Мілоан» згідно договору факторингу № 08Т від 14 вересня 2021 року.
Із долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що за кредитним договором № 101023039 від 05 червня 2021 у відповідача ОСОБА_1 перед позивачем існує кредитна заборгованість в сумі 30955,00 коп., з яких: 7000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 22625,00грн- заборгованість за відсотками;заборгованість за комісійними винагородами 1330,00 грн.
Також встановлено, що позивачем на адресу відповідача ОСОБА_1 надсилалась досудова вимога від 25 липня 2025 року про необхідність сплатити останнім кредитної заборгованості у розмірі 30955грн та йому роз`яснено наслідки її невиконання.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до стаття 1055 ЦК України Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Як передбачено частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».
За змістом частини другої статті 9 вказаного Закону до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Із положень статті 514 ЦК України слідує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як передбачено частиною першою статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування ними, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
У суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором; стороною відповідача в ході розгляду справи такий розрахунок належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не спростований.
Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що оскільки позивач надав докази, які підтверджують факт існування домовленості між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 про надання кредиту і його повернення у встановлені строки зі сплатою відсотків та комісії за надання кредиту, укладення цієї угоди у визначений Законом України «Про електронну комерцію» спосіб, а відповідач не спростував даного факту, у встановлений кредитним договором строк, з урахуванням його пролонгації, відповідач не повернув кредитні кошти та не сплатив проценти за користування кредитом, то позовні вимоги ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» як правонаступника кредитодавця підлягають до задоволення.
Аналогічний висновок викладений у постанові Волинського апеляційного суду від 03.04.2025 в справі № 155/2103/24 (провадження №22-ц/802/401/25).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача було надано копію договору №01-05/05 від 05.05.2025року про надання правової допомоги, акт №891 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) та детальний опис робіт до договору про правничу допомогу.
З вищевказаних доказів вбачається, що адвокатом надано послуги вартість яких становить 5000 грн.
На думку суду, витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн. є неспівмірними з предметом позову та складністю справи, оскільки дана справа є типовою, не потребує глибокого аналізу законодавства, а розгляд проводився без проведення судових засідань, що виключає участь у них представника.
Враховуючи наведене, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 3000 грн.
Крім того, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст.ст.207, 509, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 263-265, 280, 354 ЦПК України,
У Х В А Л И В:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 101023039 від 05 червня 2021 року в сумі 30955,00 грн..
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» 2422,40 гривень понесених позивачем за сплату судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Позивач - ТОВ «Діджи Фінанс»; місце знаходження - вулиця Авіаконструктора Ігоря Сіковрського, буд.8, місто Київ; код ЄДРПОУ 42649746;
Відповідач: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) .
Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 02.03. 2026 року.

Головуючий:	О. Г. ШИШИЛІН