Справа № 495/6516/19
№ провадження 2/495/721/2026
р і ш е н н я
ІМЕНЕМ УКрАЇНи

26 березня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,
за участю секретаря – Чибукової О.В.
Справа № 495/6516/19
Особисто позивача – ОСОБА_1 
Особисто відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород – Дністровському цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, державний нотаріус Білгород –Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданов Олександр Валерійович, про визнання заповіту недійсним,
представника відповідача – адвоката Холудєєва Б.Є.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, державний нотаріус Білгород –Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданов Олександр Валерійович, про визнання заповіту недійсним, просить суд визнати недійсним заповіт, складений 01 червня 2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та посвідчений 01 червня 2019 року державним нотаріусом Білгород – Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим Олександром Валерійовичем, щодо спадкування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усього майна належного заповідачу на день смерті, судові витрати покласти на відповідача.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Так, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його сестра ОСОБА_5 , що підтверджуєтеся свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
Той факт, що померла ОСОБА_5 була його сестрою, а також сестрою ОСОБА_3 підтверджується копіями їх свідоцтв про народження, де батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої увійшли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок її смерті.
ОСОБА_5 була одинокою людиною без чоловіка та дітей, а тому він та ОСОБА_3 , які є її рідними братами, є єдиними спадкоємцями за законом майна померлої. Батьки ОСОБА_5 померли, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть.
Він з братом звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті їх сестри ОСОБА_5 .
Звернувшись до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини йому та брату стало відомо, що за життя ОСОБА_5 зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, склавши заповіт, який 01 червня 2019 року посвідчено державним нотаріусом Білгород – Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В.
Відповідно до змісту заповіту ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме права заповідала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Він вважає, що складений ОСОБА_5 01червня 2019 року заповіт було вчинено в момент, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому вказаний правочин підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 225 ЦК України.
В останні роки свого життя ОСОБА_5 була тяжко хворою людиною та приймала лікарські препарати, які впливали на її свідомість.
З 28 листопада 2017 року ОСОБА_5 знаходилась під диспансерним наглядом у лікаря – онколога з діагнозом: Рак лівої легені, метастичне ураження кісток скелету. З 27 грудня 2017 року по 16 травня 2018 року в Одеському обласному онкологічному диспансері ОСОБА_5 було проведено 6 курсів ПХТ.
З 06 березня 2018 року вона була визнана інвалідом безстроково.
З 11 червня 2018 року по 20 червня 2018 оку проходила паліативну променеву терапію в ООД на нестатичне ураження головного мозку.
З вересня 2018 року ОСОБА_5 відбулося прогресування онкопроцесу у вигляді метастичного ураження головного мозку.
З 26 вересня 2018 року по 17 жовтня 2018 року паліативна променева терапія в ООД на нестатичне ураження головного мозку.
Оскільки, оспорюваний заповіт від 01 червня 2019 року порушує його права як спадкоємця, він і звернувся з позовом до суду.
30 серпня 2019 року, 01.04.2020, від державного нотаріуса Саданова О.В. надійшли письмові заперечення, відповідно до яких зазначив, що 01 червня 2019 року до нього ОСОБА_8 державного нотаріуса Білгород – Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області звернулася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_5 звернулась з усним проханням посвідчити заповіт від її імені.
Особу ОСОБА_5 було встановлено за паспортом громадянина України.
У посвідченому заповіті зазначено місце і час складання заповіту, дата та місце народження заповідача. Заповіт особисто був підписаний заповідачем. Заповіт був посвідчений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. До посвідчення заповіту ним були роз`яснене заповідачу зміст ст. 1241 ЦК України, про право на обов`язкову частку у спадщині та зміст ст. 1307 ЦК України, щодо нікчемності заповіту на майно, яке є предметом спадкового договору. Заповіт складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Заповіт не містить розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Нотаріальна дія вчинена в межах нотаріального округу. Встановлена дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії.
Нотаріусом була перевірена дієздатність на підставі наданих документів, передбачених ст. 43 Закону України «Про нотаріат», що підтверджують вік заповідача, а також на підставі переконаності в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.
У нього не викликало ніяких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії.
Заповідач розуміла значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчить особистий підпис на правочині. Заповідач самостійно прочитала заповіт. Заповіт був прочитаний уголос заповідачем. Форма заповіту відповідає вимогам чинного законодавства. Після проведення необхідних процедурних дій, згідно з діючим законодавством України, ним було посвідчено заповіт.
Заповіт складений письмово, у встановленому порядку посвідчений та зареєстрований в реєстрі. Підстави для визнання його нікчемним відповідно до ст. 1257 ЦК України відсутні. Статті 207, 1247, 1248, 1251, 1252 ЦК України не порушені.
Заповіт посвідчений без порушення норм чинного законодавства та не може бути визнаний недійсним. Позовні вимоги за позовною заявою необґрунтовані та не підлягають задоволенню.
27 вересня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, зазначаючи, що позовна заява є необґрунтованою, доводи позивача надуманими, неправдивими та нічим не підтверджені.
Згідно довідки про причину смерті № 19 від 10.09.2019 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 59 років, від ракової інтоксикації, рак легенів.
На день смерті, ОСОБА_5 проживала разом з відповідачем ОСОБА_2 .
Дана обставина підтверджується довідкою про склад сім`ї та можуть підтвердити свідки.
Оскільки покійна ОСОБА_5 була одинокою людиною та через те, що її рідні брати зовсім не піклувалися за її станом здоров`я, та будучи пенсіонерами не допомагали у різних хатних справах.
ОСОБА_5 вважала та повністю усвідомлювала той факт, що зробить заповіт саме на неї.
Про свої наміри вона неодноразово розповідала близьким друзям, сусідам, про її намір скласти заповіт на ОСОБА_2 знало багато людей, в тому числі її рідні брати.
У покійної ОСОБА_5 зовсім не склалися відносини з позивачем, з її слів він був не тим братом, який піклувався про неї, при необхідності та прохані допомогти, як по гаражу, ремонту автомобіля, так і по дачному будинку, просив грошові кошти.
Дані відносини були постійні та регулярні, навіть призвели до того, що через суд покійна знімала з реєстрації місця проживання позивача у своєму будинку, оскільки вважала, що позивач може стати недобросовісним набувачем її майна. Зазначені обставини підтверджуються рішенням суду від 07 квітня 2005 року.
У день смерті вона сповістила всіх, в тому числі і братів померлої. Рідні брати усвідомлювали той факт, що потрібно внести грошові кошти на похорони, однак відмовилися надавати будь – яку матеріальну допомогу, оскільки вважали, що даний обов`язок вона візьме на себе, оскільки доглядала за нею та проживала разом з померлою.
Позивач жодним чином не обґрунтував чому він вважає, що ОСОБА_5 під час складання заповіту не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, та якими саме належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи зазначені обставини підтверджуються.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії по справі.

24 липня 2019 року Ухвалою суду по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження з призначенням справи до її підготовчого розгляду. (т.1 а.с. 73-74)
24 липня 2019 року Ухвалою суду заява позивача про забезпечення позову була задоволена. (т.1 а.с. 76-78)
28.08.2019 року на запит суду від завідувача Білгород – Дністровської міської нотаріальної контори надійшла інформація про коло спадкоємців та копія спадкової справи. (т.1 а.с. 106-115)
13 грудня 2019 року Ухвалою суду залучена до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_4 (т.1 а.с. 201-202)
13 грудня 2019 року Ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів. (т.1 а.с. 204-206)
12.06.2020, 27.12.2022, 04.01.2023 на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла медична документація.
11.06.2021 Ухвалою суду задоволено клопотання позивача про призначення комплексної посмертної судової психолого – психіатричної експертизи, провадження по справі на час проведення експертизи було зупинено.
28 листопада 2022 року провадження у справі було поновлено.
01.03.2023 Ухвалою суду підготовче провадження по справі було закрито з призначенням її розгляду по суті справи.
04 липня 2023 року Ухвалою суду призначено по справі комплексну посмертну судову психолого – психіатричну експертизу. (т.2 а.с. 27-30).
18 вересня 2023 року Ухвалою суду провадження по справі було поновлено. (т.3 а.с. 35)
18 вересня 2023 року Ухвалою суду призначено комплексну посмертну судово психолого – психіатричну експертизу, провадження по справі було зупинено. (т.3 а.с. 35-37)
09.07.2024 Ухвалою суду провадження по справі було поновлено. (т.3.а.с. 42-43).
13 вересня 2024 року Ухвалою суду провадження по справі було зупинено. (т.3 а.с. 56-57) 
06.12.2024 Ухвалою суду провадження по справі було поновлено. (т.3 а.с. 65)
16 грудня 2024 Ухвалою суду провадження по справі було зупинено. (т.3 а.с. 67-68)
22 грудня 2025 року Ухвалою суду провадження по справі було поновлено. (т.3 а.с. 83)
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені.
Представник відповідача, відповідач, проти задоволення позовних вимог заперечували.
Третя особа державний нотаріус надав клопотання про розгляд справи за його відсутність.
Інші учасники справи не з`явилися, повідомлені належним чином.

Фактичні обставини справи встановлені судом. 

Вислухавши позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши в якості свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. 
Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . (а.с. 141 т.1)
Відповідно довідки про причину смерті № 19, зазначена причина смерті: ракова інтоксикація, рак легенів. (т.1 а.с. 142)
01 червня 2019 року ОСОБА_5 складено заповіт, відповідно до якого: «все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що мені буде належати на день смерті і на що я за законом матиму право, заповідаю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ». (а.с. 145 т.1) 
Заповіт посвідчено державним нотаріусом Білгород – Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Садановим О.В. зареєстрований в реєстрі за № 644.
Після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернувся до Білгород – Дністровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлої сестри ОСОБА_5 . (т.1. а.с. 8-9)
04.07.2019 ОСОБА_1 від державного нотаріуса Саданова О.В. наданий лист – роз`яснення, відповідно до якого зазначено, що заява про прийняття спадщини померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , отримана 26.06.2019 та долучена до спадкової справи до майна померлої за № 204/2019.
Додатково повідомлено, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом на все майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулась спадкоємиця, на користь якої спадкодавець залишив заповіт, посвідчений Білгород – Дністровської державною нотаріальною конторою Одеської області 01.06.2019, за реєстровим № 644.
Після закінчення строку шість місяців з дати смерті спадкодавця відповідно до ст. 1298 ЦК України спадкоємцям видається свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до матеріалів спадкової справи щодо майна померлої ОСОБА_5 , свідоцтво про право на спадщину отримає спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини на все майно по заповіту.
Також, якщо заявник вважає, що порушуються його права рекомендовано звернутися до суду. (т.1 а.с. 10)
На запит суду надійшла копія спадкової справи померлої ОСОБА_5 № 204/2019, відповідно до якої з заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 звернулися: ОСОБА_1 ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 107-115) 
На виконання ухвали суду про витребування доказів на адресу суду надійшла медична документація на ОСОБА_5 . (а.с. 18-40, 120 -138 т.2, а.с. 46, 53 т. 3)
Відповідно до листа Комунального некомерційного підприємства «Обласна психіатрична лікарня № 4 Одеської обласної ради» повідомлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на стаціонарному лікуванні не знаходилася, за медичною допомогою не зверталася. (т.2 а.с. 115)
На виконання ухвали суду про призначення комплексної посмертно судова психолого – психіатричної експертизи 11.12.2025 від начальника Одеської філії судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» надійшов лист, відповідно до якого зазначено, що станом на 01.11.2025 кошти на рахунок державної установи не надходили, в зв`язку з чим повернуто надані матеріали без виконання посмертної комплексної судової психолого – психіатричної експертизи відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з тим, що експертиза не оплачена. (т. 3 а.с. 81)
В судовому засіданні були допитані в якості свідків: ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ; ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . 

Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, Висновки суду.

За змістом ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 та 2 статті 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.
Згідно з частинами 1-3 статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
На підставі частини 2 статті 1248 ЦК України, нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.
За змістом частин 1, 5 і 6 статті 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 522/9893/17 зазначено, що заповіт як остання воля особи стосується її розпоряджень на випадок смерті і тому покликаний вирішувати значущі для особи питання щодо призначення спадкоємців, позбавлення спадкоємців за законом права спадкування, визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом, встановлювати інші розпорядження, які відповідають заповіту та вимогам законодавства про спадкування.
При цьому право дієздатності фізичної особи на заповіт, як і будь-яке суб`єктивне цивільне право, здійснюється нею вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 та стаття 1234 ЦК України). 
Нездійснення цього права не є підставою для його припинення.
Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права.
Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача.
Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.
Здійснення права на заповіт не пов`язується законом з місцем проживання та перебування заповідача.
Юридична природа заповіту ґрунтується на його законодавчому визначенні як особистого розпорядження фізичної особи на випадок смерті (стаття 1233 ЦК України). 
Правова природа цього розпорядження визначається судовою практикою як односторонній правочин, що тягне відповідні правові наслідки.
На заповіт, який є правочином, поширюються загальні положення про правочини, якщо у Книзі шостій ЦК України немає відповідного правила. Водночас загальні правила про правочин, у тому числі про їх недійсність, можуть бути поширені на заповіт у тому випадку, коли це не суперечить суті заповіту та природі спадкування.
Аналіз норм Книги шостої ЦК України свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (стаття 1234 ЦК України), змісту заповіту (статті 1236-1240, 1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (стаття 1247 ЦК України), порядку його посвідчення нотаріусом (статті 1248, 1249, 1253 ЦК України), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення. 
Обравши способом захисту визнання заповіту недійсним, позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. 
В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що на час складання заповіту ОСОБА_5 не розуміла значення своїх дій, а тому волевиявлення заповідача не відповідало її внутрішній волі, що на його думку підтверджується даними закладу охорони здоров`я, медичною документацією померлої.
Так, дійсно відповідно до ст. 215 ЦК України, на яку посилається позивач в своїх позовних вимогах зазначено, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Разом з тим, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З матеріалів справи, а саме: письмових пояснень державного нотаріуса, які не спростовані позивачем, встановлено, що «01 червня 2019 року до нього ОСОБА_8 державного нотаріуса Білгород – Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області звернулася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з усним проханням посвідчити заповіт від її імені.
Особу ОСОБА_5 було встановлено за паспортом громадянина України.
У посвідченому заповіті зазначено місце і час складання заповіту, дата та місце народження заповідача. 
Заповіт особисто був підписаний заповідачем. Заповіт був посвідчений за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. До посвідчення заповіту ним були роз`яснене заповідачу зміст ст. 1241 ЦК України, про право на обов`язкову частку у спадщині та зміст ст. 1307 ЦК України, щодо нікчемності заповіту на майно, яке є предметом спадкового договору. Заповіт складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Заповіт не містить розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Нотаріальна дія вчинена в межах нотаріального округу. Встановлена дієздатність громадянина, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії.
Ним була перевірена дієздатність на підставі наданих документів, передбачених ст. 43 Закону України «Про нотаріат», що підтверджують вік заповідача, а також на підставі переконаності в результаті проведеної розмови та роз`яснення наслідків вчинення нотаріальної дії у здатності цієї особи усвідомлювати значення цієї нотаріальної дії, її наслідків та змісту роз`яснень нотаріуса, а також відповідності волі і волевиявлення особи щодо вчинення нотаріальної дії.
У нього не викликало ніяких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії.
Заповідач розуміла значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчить особистий підпис на правочині. 
Заповідач самостійно прочитала заповіт. Заповіт був прочитаний уголос заповідачем. Форма заповіту відповідає вимогам чинного законодавства. Після проведення необхідних процедурних дій, згідно з діючим законодавством України, ним було посвідчено заповіт.
Заповіт складений письмово, у встановленому порядку посвідчений та зареєстрований в реєстрі. Підстави для визнання його нікчемним відповідно до ст. 1257 ЦК України відсутні. Статті 207, 1247, 1248, 1251, 1252 ЦК України не порушені.»
Відповідно до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Відповідно до частини 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Однак, відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, вчинений дієздатною фізичною особою, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи в разі, якщо судом буде встановлено, що в момент вчинення правочину вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними " передбачено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).
Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.
При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.
Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, справа № 947/23913/20 від 24.07.2023, провадження № 61-12860 св 22, відповідно до якої зазначено, що стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).
Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.
Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК України.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц зазначено, що висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину.
Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому необхідно давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними». 
За клопотанням позивача ОСОБА_1 судом 11 червня 2021 року, 04 липня 2023 року, 18 вересня 2023 року було призначено по справі комплексну посмертну судово – психіатричну експертизу, яка не була проведена, у зв`язку з несплатою її позивачем.
На питання суду позивач зазначив, що не має можливості сплатити експертизу та не наполягає на її проведенні.
Таким чином, надаючи оцінку наявним матеріалам справи, показам свідків та медичної документації встановлено, що ОСОБА_5 на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Обласна психіатрична лікарня № 4» не знаходилася, за медичною допомогою не зверталася, відповідно листа КП «Білгород – Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород – Дністровської міської ради від 02.07.2019 року, знаходилася під диспансерним наглядом з 28.11.2017 у лікаря – онколога поліклініки з діагнозом: рак лівої легені ст. 4, Т1, N1, M1, метастичне ураження кісток скелету.
З 27.12.2017 по 16.05.2018 в Одеському обласному онкологічному диспансері проведено 6 курсів ПХТ.
06.03.2018 визнана інвалідом 2 групи безтроково.
11.06.2018 – 20.06.2018 паліативна променева терапія местичне ураження кісток хребта.
З вересня 2018 прогресування онкопроцесу у вигляді метастатичного ураження головного мозку.
26.09.2018 – 17.10.2018 – паліативна променева терапія в ООД нестатичне ураження головного мозку.
Оглянута онкологом 03.06.2019 – призначене симптоматичне лікування. Анальгетики групи «А» не призначалися.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла.
За період хвороби стаціонарне лікування у МБЛ не проходила.
Допитана в якості свідка ОСОБА_12 пояснила, що знайома з відповідачем більше 35 років, часто приходила до неї у гості, так як мешкала по сусідству. У квартирі ОСОБА_16 спілкувалася з ОСОБА_5 , яка була при пам`яті та здоровому умі, адекватна, дуже була вдячна за допомогу відповідачці, про що говорила. Жодного разу вона там не бачила братів ОСОБА_17 .
Свідок ОСОБА_11 пояснила, що зі слів ОСОБА_18 їй стало відомо, що оскільки ОСОБА_19 за нею доглядала, і якщо вона не одужає все отримує ОСОБА_19 .
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що спілкувалась з померлою, вона розуміла свої дії, про заповіт їй відомо від самої ОСОБА_20 , вона їй казала, що єдина її надія це ОСОБА_19 , вона давно збиралася робити заповіт, але ОСОБА_19 була проти.
Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона лікар, фтизіатр – пульманолог і вона знала ОСОБА_5 як пацієнта. Вона її консультувала та лікувала, коли з нею розмовляла, вона розуміла свій діагноз. Ліки, які призначалися ОСОБА_18 не були сильнодіючими знеболювальними та наркотичними засобами.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що з позивачем просто знайомі, ОСОБА_21 боліла, про заповіт нічого йому не відомо, в 2019 році вона просто лежала в ліжку, не впізнавала ОСОБА_22 .
Свідок ОСОБА_14 пояснила, що відповідача не знала, за два тижні до похорон ОСОБА_21 вже не могла говорити, коли склала заповіт не зрозуміло, спілкувалась з нею за два тижні до смерті, вона ледве розмовляла. Хоронили брати, на похоронах вона не була.
Свідок ОСОБА_15 пояснила, що возили померлу до лікарні рази три, можливо чотири. Їздили у лютому 2019 року. До останнього була з померлою, вона вже їх не впізнавала, останній раз бачила померлу у Краснової вдома.
Надаючи оцінку показам свідків, допитаних в судовому засіданні, судом достовірно не встановлено, що на час складання заповіту, а саме: 01 червня 2019 року ОСОБА_5 була абсолютно неспроможна в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
Таким чином, під час розгляду справи, суд не встановив факту неспроможності ОСОБА_5 в момент укладення оспореного заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними та належних та допустимих доказів зазначеного позивачем не надано.
З урахуванням усього вищевикладеного, на основі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку доводам позивача та запереченням відповідача, виходячи із підтвердженого факту, що у заповіті міститься власноручно вчинений підпис ОСОБА_5 її дієздатність було перевірено уповноваженою особою, форма та зміст заповіту вчинені у відповідності до норм діючого законодавства, не встановлено не спроможності ОСОБА_5 на момент укладання заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, виходячи з вичерпності підстав спеціального закону щодо недійсності заповіту, обставин якого в ході розгляду справи не встановлено, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, державний нотаріус Білгород –Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданов Олександр Валерійович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_4 , про визнання заповіту недійсним є необґрунтованим, недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.
У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
У зв`язку з повною відмовою у задоволені позову позивача, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, відповідно до ухвали Білгород – Дністровського міськрайонного суду від 24 липня 2019 року, а саме: скасувати арешт на будинок АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; гараж, який розташований по АДРЕСА_3 . 

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з не обґрунтованістю позовних вимог також не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1233-1236, 1247, 1254, 1257, 1258, 1269 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, державний нотаріус Білгород –Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданов Олександр Валерійович, про визнання заповіту недійсним – відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову, відповідно до ухвали Білгород – Дністровського міськрайонного суду від 24 липня 2019 року, а саме: скасувати арешт на будинок АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; гараж, який розташований по АДРЕСА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.
Рішення може бути оскаржено Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 . 
Треті особи, яка не заявляють самостійних вимог на стороні позивача: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 . 
ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_7 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, державний нотаріус Білгород –Дністровської міської державної нотаріальної контори Саданов Олександр Валерійович, код ЄДРПОУ: 02899625, адреса: 67701, Одеська область, Білгород – Дністровський район, м. Білгород – Дністровський, вул. Олімпійська, 12.
Повний текст рішення складений та проголошений 26 березня 2026 року.
Суддя: