Справа № 746/135/26
1-кп/746/18/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року

Срібнянський районний суд Чернігівської області у складі: 

головуючого – судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Срібне кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026270330000172 від 10 березня 2026 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дейманівка Срібнянського району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 Кримінального кодексу України (далі – КК України), – 

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2026 року до Срібнянського районного суду Чернігівської області надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026270330000172 від 10 березня 2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 30 березня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні № 12026270330000172 від 10 березня 2026 року – прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Срібнянського районного суду Чернігівської області від 06 квітня 2026 року призначено підготовче судове засідання за вказаним обвинувальний актом на 08 квітня 2026 року. 

Згідно з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, проте не пізніше 17 березня 2026 року, незаконно придбав вогнепальну зброю та зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 17 березня 2026 року, у період з 06 год. 42 хв. до 09 год. 24 хв., на підставі ухвали слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області проведено обшук на території господарства, включаючи житлові та нежитлові приміщення, господарські споруди, гаражні приміщення та подвір`я, за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення доказів кримінального правопорушення, а саме: незареєстрованої вогнепальної зброї. У ході проведення обшуку в будинку працівниками поліції виявлено та вилучено предмет зовні схожий на гвинтівку.
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-26/3357-БЛ від 20 березня 2026 року наданий на дослідження предмет, зовні схожий на гвинтівку, яку поміщено до полімерного пакету, який опечатаний полімерною пломбою НПУ № 46661020, та згідно з постановою про призначення експертизи вилучений 17 березня 2026 під час проведення обшуку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , предмет, зовні схожий на гвинтівку, є вогнепальною зброєю, а саме: одноствольною нарізною спортивною гвинтівкою «Мauser Мn 410 В» № НОМЕР_1 калібру 22 LR (5,6 мм), виробництва компанії «Мauser-Weгке А.G. Оberndorf а.N.» (Німеччина), виготовленою промисловим способом, проте в наданій на експертизу гвинтівці саморобним способом подовжено приклад, приєднано наплічний ремінь та приєднано оптичний приціл. Гвинтівка придатна до стрільби.

Вказаними умисними діями, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї, ОСОБА_4 порушив вимоги пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року, Постанови Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17 червня 1992, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених шумовитими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дій та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС № 622 від 21 серпня 1998 року.

Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї протиправної мети щодо придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Такі дії ОСОБА_4 , які виразились у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, сторона обвинувачення кваліфікувала за частиною першою статті 263 КК України.

Угода про визнання винуватості укладена 30 березня 2026 року у приміщенні Прилуцької окружної прокуратури за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, селище Срібне, вул. Миру, 41А, у порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 472 КПК України, в рамках кримінального провадження № 12026270330000172 від 10 березня 2026 року.

Сторонами цієї угоди є: прокурор у кримінальному провадженні – прокурор Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі статей 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12026270330000172 від 10 березня 2026 року; обвинувачений у вказаному кримінальному провадженні – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Угода про визнання винуватості укладена між сторонами за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 .

Угода про визнання винуватості містить: формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що наведено вище за текстом мотивувальної частини вироку; істотні для кримінального провадження обставини; беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого злочину; узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Так, згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за частиною першою статті 263 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Також, сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за частиною першою статті 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки зі звільненням ОСОБА_4 на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням не нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України. Крім того, в угоді сторони дійшли згоди щодо застосування спеціальної конфіскації одноствольної нарізної спортивної гвинтівки «Мauser Мn 410 В» № 217435, калібру 22 LR (5,6 мм), виробництва компанії «Мauser-Weгке А.G. Оberndorf а.N.» (Німеччина), яка була предметом вчинення кримінального правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на призначення зазначеного в угоді покарання та застосування спеціальної конфіскації судом.

Угода про визнання винуватості також містить інформацію про роз`яснення належним чином обвинуваченому ОСОБА_4 : про наслідки укладання такої угоди та її затвердження, передбачені статтею 473 КПК України; про наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України; про наслідки відмови від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін (прокурора і обвинуваченого), а також підписана захисником ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні, зазначивши, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості й призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання та застосувати спеціальну конфіскацію до одноствольної нарізної спортивної гвинтівки «Мauser Мn 410 В» № 217435, калібру 22 LR (5,6 мм), виробництва компанії «Мauser-Weгке А.G. Оberndorf а.N.» (Німеччина), яка була предметом кримінального правопорушення, передавши її на потреби ЗСУ. Щодо терміну іспитового строку прокурор зазначив, що покладається на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджене покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, за викладених в угоді про визнання винуватості обставин та щиро розкаявся.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні, підтримавши позицію свого підзахисного, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечувала та просила суд її затвердити. Також вважала, що з урахуванням всіх обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, а також врахувавши стан його здоров`я, іспитовий строк необхідно визначити тривалістю 1 (один) рік.

На виконання вимог статті 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 ознайомлений та усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також розуміє та погоджується з покладеними на нього обов`язками. Крім того, судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена між сторонами добровільно, тобто без застосування примусу, погроз, насильства та не є наслідком обіцянок, дій або інших обставин, ніж ті, які нею передбачені.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, встановивши, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого останній визнає себе винуватим, вид та розмір покарання та інші визначені в угоді заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а також наслідки затвердження даної угоди, передбачені частиною другою статті 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені статтею 476 КПК України, і наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши відповідність укладеної угоди про визнання винуватості вимогам закону, приходить до висновку про те, що мало місце діяння, передбачене частиною першою статті 263 КК України, та про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65 КК України з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає, будь-якої майнової, моральної, фізичної шкоди не завдано, даних про особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, пенсіонером, наявність обставин, передбачених статтею 66 КК України, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, визначених статтею 67 КК України, що обтяжують покарання.

Таким чином, суд вважає, що узгоджене сторонами угоди основне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням ОСОБА_4 на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, відповідає загальним засадам його призначення, які встановлені законом України про кримінальну відповідальність. При визначенні тривалості іспитового строку суд, у тому числі, враховує думку сторони обвинувачення та сторони захисту, що були висловлені в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 КПК України, умови угоди про визнання винуватості також відповідають вимогам КПК України та КК України, суд вбачає наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат відповідно до статті 124 КПК України, суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави документально підтвердженні витрати, пов`язані з проведенням експертизи у цьому кримінальному провадженні, в розмірі 3 565,60 грн згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 12026270330000172. 

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог частини дев`ятої статті 100 КПК України та статей 96-1, 96-2 КК України.

Ураховуючи те, що одноствольна нарізна спортивна гвинтівка «Мauser Мn 410 В» № 217435, калібру 22 LR (5,6 мм), виробництва компанії «Мauser-Weгке А.G. Оberndorf а.N.» (Німеччина), є предметом кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, а також наявність у санкції вказаної частини статті покарання у виді позбавлення волі, виходячи з положень частини першої статті 96-1 КК України, у цьому випадку може бути застосована спеціальна конфіскація, чим виключається альтернативна можливість вирішення питання про вилучення вказаного майна, пов`язаного з незаконним обігом, у власність держави в порядку інших правових процедур, зокрема й тих, що стосуються долі речових доказів. Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 27 вересня 2021 року у справі № 466/5842/20 (провадження № 51-2955км21).

Отже, беручи до уваги, що в Україні діє правовий режим воєнного стану, з метою забезпечення відповідного режиму діяльності органів державної влади та військового командування, відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, суд вважає за необхідне вирішити питання про вилучення вказаного майна, пов`язаного з незаконним обігом, у власність держави на підставі пункту 3 частини дев`ятої статті 100 КПК України шляхом передачі його відповідній установі на потреби Збройних Сил України.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування згідно з ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2026 року, залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Керуючись статтями 50, 65, 75, 76, 96-1, 96-2, 263 КК України, статтями 2, 100, 314, 373, 374, 394, 395, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 березня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні № 12026270330000172 від 10 березня 2026 року – прокурором Прилуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 частини першої та пункту 2 частини третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час досудового розслідування згідно з ухвалою слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 березня 2026 року, залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в рахунок відшкодування витрат, понесених на проведення експертизи у цьому кримінальному провадженні, 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме одноствольну нарізну спортивну гвинтівку «Мauser Мn 410 В» № 217435, калібру .22 LR (5,6 мм), виробництва компанії «Мauser-Weгке А.G. Оberndorf а.N.» (Німеччина), згідно з квитанцією 26020128 поміщену до вирішення справи до камери зберігання речових доказів та озброєння Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, конфіскувати на користь Держави шляхом передачі її відповідній установі та передати на потреби Збройних Сил України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Срібнянський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначено частиною другою статті 473 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1