ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 квітня 2026 року справа №200/3619/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Льговська Ю.М.), складеного в повному обсязі 28 жовтня 2025 року у справі № 200/3619/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, - 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про:
визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22 січня 2025 року № 056550006614 про відмову позивачеві у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 15 січня 2025 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10 листопада 1988 року по 12 грудня 1988 року, з 20 листопада 1990 року по 10 березня 2000 року, до пільгового стажу - періоди роботи з 10 листопада 1988 року по 12 грудня 1988 року, з 20 листопада 1990 року по 10 березня 2000 року, з 10 березня 2000 року по 31 грудня 2003 року, з 01 лютого 2004 року по 25 грудня 2005 року, з 11 травня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 16 березня 2007 року по 19 листопада 2007 року, з 11 травня 2008 року по 12 листопада 2008 року, з 01 червня 2009 року по 01 грудня 2009 року, з 04 червня 2010 року по 01 грудня 2010 року, з 06 квітня 2011 року по 20 листопада 2024 року, з 07 грудня 2010 року по 05 квітня 2011 року, а також період служби в армії з 12 грудня 1988 року по 19 листопада 1990 року та період навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22 січня 2025 року № 056550006614 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 15 січня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10 листопада 1988 року по 11 грудня 1988 року, з 20 листопада 1990 року по 10 березня 2000 року, до пільгового стажу періоди роботи з 10 листопада 1988 року по 11 грудня 1988 року, з 20 листопада 1990 року по 10 березня 2000 року, з 11 березня 2000 року по 31 грудня 2003 року, з 01 лютого 2004 року по 01 травня 2004 року, з 11 травня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 16 березня 2007 року по 19 листопада 2007 року, з 01 травня 2008 року по 12 листопада 2008 року, з 01 червня 2009 року по 01 грудня 2009 року, з 07 грудня 2010 року по 05 квітня 2011 року, з 06 квітня 2011 року по 20 листопада 2024 року, а також період служби в армії з 12 грудня 1988 року по 19 листопада 1990 року та період навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у справі № 200/3619/25 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом вказано, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, оскільки проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства та відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
Сторони в судове засідання не викликались, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу № 200/3619/25, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справа в паперовому вигляді не формувалась. Також повідомлено, що всі документи експортовано в комп`ютерну програму «Діловодство спеціалізованого суду».
Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 є трактористом-машиністом, що підтверджується посвідченням від 27 березня 2001 року. 
15 січня 2025 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22 січня 2025 року № 056550006614 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. 
Рішенням визначено, що страховий стаж складає 29 років 02 місяці 13 днів (при 30 необхідних), пільговий – відсутній. 
За змістом оскаржуваного рішення до пільгового стажу не зараховано період роботи з 01 лютого 2004 року по теперішній час згідно з довідкою від 20 листопада 2024 року № 2611, оскільки зазначена в ній посада – «тракторист» не відповідає посаді, що визначена пунктом 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» – «тракторист-машиніст»; 
а також період роботи в колгоспі за 1988 рік, 1991-2000 роки згідно з довідкою від 28 листопада 2022 року № 07-02/431, оскільки зазначено по батькові заявника скорочено. 
Не погодившись з рішенням Відповідача, щодо відмови в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Суд погоджує висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Норма кореспондується з пунктом «в» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі- Закон № 1788-XII) у редакції Закону від 02 березня 2015 року № 213-VIII.
Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 статтю 13 Закону № 1788-ХІІ визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною).
Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, згідно з яким застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: […]
в) трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі; […]». 
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23 січня 2020 року, з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав страховий стаж роботи не менше 25 років, тоді як другий - не менше 30 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
У пункті 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства» від 20 січня 1992 року № 7 зазначено, що до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).
За судовою практикою Верховного Суду єдина назва професії «тракторист-машиніст», запроваджена в 1961 році, охоплює такі професії: бульдозерист, бульдозерист-скреперист, грейдерист; комбайнер; машиніст дощувальної установки, змонтованої на базі трактора; машиніст скрепера, скреперист; машиніст чаєзбиральної машини; машиніст екскаватора; машиніст-водій льонозбиральної машини, самохідної широкозахватної сінокосарки; механік-комбайнер, тракторист, тракторист-бульдозерист. 
Враховуючи вказану правову позицію, суд вважає безпідставним посилання відповідача в рішенні на те, що посада «тракторист» не відповідає назві посади працівників, яким призначається пенсія на пільгових умовах, згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, пунктом «в» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ, - «тракторист-машиніст». 
Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до положень пунктів 3, 20 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутня інформація, що визначає право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, зміст наведених норм права свідчить, що основним документом на підтвердження пільгового стажу роботи є трудова книжка, та за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. Уточнюючі довідки мають подаватися у разі, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Записами 1-3 (з дописом на стр. 6) трудової книжки колгоспника від 01 березня 1991 року серії НОМЕР_1 встановлено, що 10 листопада 1988 року позивача прийнято в члени колгоспа ім. Дімітрова Костянтинівського району Донецької області трактористом, 10 березня 2000 року – надано вихід із членів колгоспу у зв`язку з реформуванням.
Ці записи охоплюють спірні періоди, визначені позивачем з 10 листопада 1988 року по 12 грудня 1988 року, з 20 листопада 1990 року по 10 березня 2000 року, оскільки період переривався військовою службою. 
Оскільки дата видачі військового квитка не дорівнює початку військової служби, то суд вважає правильним визначення спірних періодів з 10 листопада 1988 року по 11 грудня 1988 року (12 грудня 1988 року позивача вже зараховано до військової частини), з 20 листопада 1990 року по 10 березня 2000 року.
Така позиція відповідає підпункту «а» пункту 2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, згідно з яким до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час служби у складі Збройних Сил України та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.
За періоди з 10 листопада 1988 року по 11 грудня 1988 року, з 20 листопада 1990 року по 10 березня 2000 року відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. 
Відсутність у позивача можливості надати довідку про пільговий характер роботи з підприємства, а у відповідача - можливості здійснити перевірку відомостей не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у неї права на пенсійне забезпечення. 
Крім того, за формою ОК-5 період роботи в 1999, 2000 роках визначено як пільговий відповідно до коду ЗПЗ013В1 (трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства). 
Колегія суддів вважає неприйнятними доводи апеляційної скарги щодо неврахування наданої позивачем архівної довідки від 28 листопада 2022 року № 07-02/431, яка встановлює кількість трудоднів в колгоспі, відпрацьованих особою, з підстав, що в ній по батькові заявника скорочено, оскільки таке скорочення не позбавляє можливості встановити приналежність довідки позивачеві. 
Враховуючи викладене, періоди роботи з 10 листопада 1988 року по 11 грудня 1988 року, з 20 листопада 1990 року по 10 березня 2000 року підлягають зарахуванню до страхового та пільгового стажу на підставі записів трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу. 
Записами 4-6 трудової книжки колгоспника встановлено, що 10 березня 2000 року позивача прийнято в члени сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колос» трактористом, 02 квітня 2003 року – надано вихід із членів кооперативу, 31 грудня 2003 року – звільнено з посади тракториста. 
Ці записи охоплюють спірний період з 10 березня 2000 року по 31 грудня 2003 року.
З метою уникнення дублювання періодів при зарахуванні слід вважати правильним період з 11 березня 2000 року по 31 грудня 2003 року. 
За цей період відсутня довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, проте за формою ОК-5 період роботи визначено як пільговий відповідно до коду ЗПЗ013В1 (трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства). 
Отже, період роботи з 11 березня 2000 року по 31 грудня 2003 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу на підставі записів трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу. 
Записами 7-9 трудової книжки колгоспника встановлено, що 01 лютого 2004 року позивача прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» трактористом, 25 жовтня 2005 року – звільнено. 
Ці записи охоплюють спірний період, який позивачем визначено з 01 лютого 2004 року по 25 грудня 2005 року. Оскільки очевидною є описка, правильним слід вважати період з 01 лютого 2004 року по 25 жовтня 2005 року. 
Довідкою про підтвердження трудового стажу від 20 листопада 2024 року № 2611 уточнено, що в період з 01 лютого 2004 року по 01 травня 2004 року позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції за посадою тракторист. 
Довідкою від 28 січня 2025 року № 7 уточнено, що позивач виконує роботу тракториста-машиніста. 
Отже, лише частина періоду роботи з 01 лютого 2004 року по 01 травня 2004 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу на підставі записів трудової книжки та наданої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. 
Записами 12, 13 трудової книжки колгоспника встановлено, що 11 травня 2006 року позивача прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» трактористом на час сезонних робіт, 31 грудня 2006 року – звільнено. 
Ці записи охоплюють спірний період з 11 травня 2006 року по 31 грудня 2006 року. 
Довідкою про підтвердження трудового стажу від 20 листопада 2024 року № 2611 уточнено, що в період з 11 травня 2006 року по 31 грудня 2006 року позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції за посадою тракторист. 
Довідкою від 28 січня 2025 року № 7 уточнено, що позивач виконує роботу тракториста-машиніста. 
Записами 16, 17 трудової книжки колгоспника встановлено, що 16 березня 2007 року позивача прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» трактористом, 19 листопада 2007 року – звільнено. 
Ці записи охоплюють спірний період з 16 березня 2007 року по 19 листопада 2007 року. 
Довідкою про підтвердження трудового стажу від 20 листопада 2024 року № 2611 уточнено, що в період з 16 березня 2007 року по 19 листопада 2007 року позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції за посадою тракторист. 
Довідкою від 28 січня 2025 року № 7 уточнено, що позивач виконує роботу тракториста-машиніста. 
Записами 20, 21 трудової книжки колгоспника встановлено, що 01 травня 2008 року позивача прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» трактористом-машиністом на сезонну роботу, 12 листопада 2008 року – звільнено. 
Ці записи охоплюють спірний період, який позивачем визначено з 11 травня 2008 року по 12 листопада 2008 року. Оскільки очевидною є описка, правильним слід вважати період з 01 травня 2008 року по 12 листопада 2008 року.
Довідкою про підтвердження трудового стажу від 20 листопада 2024 року № 2611 уточнено, що в період з 01 травня 2008 року по 12 листопада 2008 року позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції за посадою тракторист. 
Довідкою від 28 січня 2025 року № 7 уточнено, що позивач виконує роботу тракториста-машиніста. 
Записами без номеру трудової книжки колгоспника встановлено, що 01 червня 2009 року позивача прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» трактористом-машиністом на сезонну роботу, 01 грудня 2009 року – звільнено. 
Ці записи охоплюють спірний період з 01 червня 2009 року по 01 грудня 2009 року.
Довідкою про підтвердження трудового стажу від 20 листопада 2024 року № 2611 уточнено, що в період з 01 червня 2009 року по 01 грудня 2009 року позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції за посадою тракторист. 
Довідкою від 28 січня 2025 року № 7 уточнено, що позивач виконує роботу тракториста-машиніста. 
Записами без номеру трудової книжки колгоспника встановлено, що 04 червня 2010 року позивача прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» трактористом-машиністом на сезонну роботу, 01 грудня 2010 року – звільнено. 
Ці записи охоплюють спірний період з 04 червня 2010 року по 01 грудня 2010 року.
Довідкою про підтвердження трудового стажу від 20 листопада 2024 року № 2611 уточнено, що в період з 04 червня 2010 року по 01 грудня 2010 року позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції за посадою тракторист. 
Довідкою від 28 січня 2025 року № 7 уточнено, що позивач виконує роботу тракториста-машиніста. 
Записами без номеру трудової книжки колгоспника встановлено, що 07 грудня 2010 року позивача прийнято до Закритого акціонерного товариства «АПК-Інвест» трактористом відділення рослинництва та землеробства, 05 квітня 2011 року – звільнено. 
Ці записи охоплюють спірний період з 07 грудня 2010 року по 05 квітня 2011 року. 
Довідкою від 05 листопада 2024 року № 1213 уточнено, що в період з 07 грудня 2010 року по 05 квітня 2011 року позивач був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції за посадою тракторист. 
Записами без номеру трудової книжки колгоспника встановлено, що 06 квітня 2011 року позивача прийнято до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» трактористом-машиністом, запис про звільнення відсутній. 
Ці записи охоплюють спірний період з 06 квітня 2011 року по 20 листопада 2024 року (день видачі довідки). 
Довідкою про підтвердження трудового стажу від 20 листопада 2024 року № 2611 уточнено, що в період з 06 квітня 2011 року по теперішній час позивач безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції за посадою тракторист. 
Довідкою від 28 січня 2025 року № 7 уточнено, що позивач виконує роботу тракториста-машиніста. 
З позиції наведеної вище періоди роботи з 11 травня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 16 березня 2007 року по 19 листопада 2007 року, з 01 травня 2008 року по 12 листопада 2008 року, з 01 червня 2009 року по 01 грудня 2009 року, з 07 грудня 2010 року по 05 квітня 2011 року, з 06 квітня 2011 року по 20 листопада 2024 року підлягають зарахуванню до пільгового стажу на підставі записів трудової книжки та наданих довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. 
Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98 ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Згідно з дипломом період навчання за професією тракторист-машиніст становить з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року, що сторонами не оспорюється. Архівною довідкою від 28 листопада 2022 року № 07-02/431 підтверджується працевлаштування за набутою професією з травня 1988 року, що є підставою для зарахування періоду навчання до пільгового стажу. 
Згідно з абзацом другим пункту першого статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та […], зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, […], особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Оскільки на момент призову на строкову військову службу, позивач працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, то період служби в армії з 12 грудня 1988 року по 19 листопада 1990 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу. 
Відтак, суд погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог та необхідності скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 22 січня 2025 року № 056550006614 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зобов`язанням управління повторно розглянути заяву від 15 січня 2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10 листопада 1988 року по 11 грудня 1988 року, з 20 листопада 1990 року по 10 березня 2000 року, до пільгового стажу періоди роботи з 10 листопада 1988 року по 11 грудня 1988 року, з 20 листопада 1990 року по 10 березня 2000 року, з 11 березня 2000 року по 31 грудня 2003 року, з 01 лютого 2004 року по 01 травня 2004 року, з 11 травня 2006 року по 31 грудня 2006 року, з 16 березня 2007 року по 19 листопада 2007 року, з 01 травня 2008 року по 12 листопада 2008 року, з 01 червня 2009 року по 01 грудня 2009 року, з 07 грудня 2010 року по 05 квітня 2011 року, з 06 квітня 2011 року по 20 листопада 2024 року, а також період служби в армії з 12 грудня 1988 року по 19 листопада 1990 року та період навчання з 01 вересня 1985 року по 16 липня 1988 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у справі № 200/3619/25 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 08 квітня 2026 року.

Судді А.В. Гайдар
Е.Г. Казначеєв
І.Д. Компанієць