П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/18470/24	

Перша інстанція суддя Іванов Е.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Крусяна А.В., Шевчук О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил та ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил, Головного управління справами Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 , Фінансовому управлінню Генерального штабу Збройних Сил, Головному управлінню справами Міністерства оборони України, а саме:
- зобов`язання Головного управління ракетних військ і артилерії та безпілотних систем Генерального Штабу Збройних Сил України видати наказ про нарахування та виплату позивачу середній заробіток за час затримки при звільненні з 17 травня 2024 року по день фактичної виплати (07 червня 2024 року) шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, виходячи з двох місячного грошового забезпечення перед звільненням;
- зобов`язання Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки при звільненні з 17 травня 2024 року по день фактичної виплати (07 червня 2024 року) шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, виходячи з двох місячного грошового забезпечення перед звільненням.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року позов задоволено частково, а саме:
- визнано протиправною бездіяльність Головного управління ракетних військ і артилерії та безпілотних систем Генерального штабу Збройних Сил України щодо нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 травня 2024 року по 22 травня 2024 року, у розмірі 6904,55 грн;
- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 видати наказ про нарахування та виплату ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 травня 2024 року по 22 травня 2024 року, у розмірі 6904,55 грн, з відрахуванням належних податків та зборів;
- зобов`язано Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18 травня 2024 року по 22 травня 2024 року, у розмірі 6904,55 грн, з відрахуванням належних податків та зборів.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачами подано апеляційні скарги з яких вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційних скарг обґрунтовано тим, що судом першої інстанції помилково застосовано положення КЗпП України при вирішенні спірних правовідносин, оскільки проходження військової служби врегульовано положеннями спеціального законодавства.
При цьому, на переконання апелянтів, позивач у межах спірних правовідносин не отримав права на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Крім того, апелянти вважають, що судом першої інстанції невірно обрано спосіб поновлення порушених прав позивача.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Головному управлінні ракетних військ і артилерії та безпілотних систем Генерального штабу Збройних Сил України. На фінансовому забезпеченні перебував у Фінансовому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України, на речовому забезпеченні – у Головному управлінні справами Міністерства оборони України.
Відповідно до витягу із наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по стройовій частині) № 105 від 17 травня 2024 року підполковника ОСОБА_1 старшого офіцера відділу підготовки персоналу управління підготовки ракетних військ і артилерії Головного управління ракетних військ і артилерії та безпілотних систем, звільненого наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 03 травня 2024 року №220 у запас за підпунктом «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу
З 17 травня 2024 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виключити з продовольчого забезпечення з 18 травня 2024 року. Також додатково зазначено про використані відпустки та отримані допомоги, належні виплати та компенсації при звільненні з військової служби.
При цьому, 17 травня 2024 року позивач звернувся до начальника Центрального управління справами Міністерства оборони України з рапортом про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.
Між тим, грошове забезпечення (з 01 травня 2024 по 17 травня 2024), одноразова грошова допомога у разі звільнення, компенсація за невикористану щорічну відпустку та компенсація за невикористану відпустку УБД за 2015 – 2024 роки надійшли від Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил на рахунок позивача 22 травня 2024 року, а кошти за неотримане речове майно надійшли від Центрального управління справами Міністерства оборони України - 07 червня 2024 року.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 18 травня 2024 року по 22 травня 2024 року, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Згідно ч. 2 ст. 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
При цьому, згідно п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.
У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з військової служби, так як йому станом на день виключення із списків особового складу військової частини не виплачено належних сум грошового забезпечення.
В даному випадку, звертаючись до суду, позивач вважав, що він має право на отримання середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із військової служби по день фактичного розрахунку, відповідно до положень ст. 117 КЗпП України.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що із зібраних матеріалів у справі вбачається, що позивача 17 травня 2024 року виключено зі списків особового складу та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Повний розрахунок з позивачем Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України проведено 22 травня 2024 року. 
Між тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначати наступне.
Так, з аналізу вищевикладених нормативно-правових актів вбачається, що позивачу, станом на день виключення зі списку особового складу військової частини мали виплатити усі належні йому кошти, пов`язані з проходженням військової служби.
При цьому, з аналізу вищевикладених положень КЗпП України вбачається, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Між тим, за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
В даному випадку, нормами спеціального законодавства не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців з військової служби.
В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносин необхідно зауважити, що неможливість поширення норм Кодексу законів про працю України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.
При цьому, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу не врегульовані положеннями спеціального законодавства, а тому колегія суддів вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положень статей 116 та 117 КЗпП України, як таких, що є загальними та поширюються на всіх працівників.
В даному випадку, аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду, а саме: від 10 травня 2019 року (справа № 811/276/16), від 07 лютого 2019 року (справа № 804/5067/16), від 14 березня 2019 року (справа № 820/660/17).
Між тим, з аналізу вищевикладених положень ст. 117 КЗпП України вбачається, що особа має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку після звільнення по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
В свою чергу, сторонами у справі не заперечується, що у день виключення позивача зі списків особового складу, а саме 17 травня 2024 року, йому не виплачено належних сум грошового забезпечення за останній місяць служби та одноразових виплат при звільненні.
Відповідні виплати здійснено Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України лише 22 травня 2024 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 18 травня 2024 року по 22 травня 2024 року.
При цьому, з урахуванням обставин даної справи, а саме враховуючи відсутність виплат грошового забезпечення на момент звільнення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за 5 днів затримки розрахунку при звільненні позивач отримав право на виплату середнього заробітку у повному обсязі.
Крім того, колегія суддів погоджується з обраним судом способом захисту порушених прав позивача та вважає його ефективним.
Між тим, судом першої інстанції не допущено порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи, а як наслідок прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Генерального штабу Збройних Сил та ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року - залишити без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційних скарг покласти на Генеральний штаб Збройних Сил та ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	А.В. Крусян   О.А. Шевчук